ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3874/21  Номер провадження 22-ц/814/2511/21	Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В.. Кривчун Т.О. 
розглянула в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2021 року, ухвалене суддею Шаповал Т.В., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

20.07.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
27.07.2021 р. подав уточнену позовну заяву, в якій відповідачем зазначив ОСОБА_1 та остаточно просив стягнути на його користь з останнього недоплачену моральну шкоду у сумі 7578,69 грн. 
В обґрунтування позову вказував, що 07.05.2021 року о 15 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Dacia Lodgy» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Європейська м. Полтави у напрямку вул. Київське Шосе, на перехресті з вул. Віктора Андрієвського, не дотримався безпечної дистанції, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля, здійснив зіткнення з спеціалізованим легковим оперативним автомобілем «CKC MOU04-MП» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому рухався екіпаж патрульної поліції «Алтей 151». У результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження. 
Зазначив, що з 08 по 13 травня 2021 року він знаходився на лікуванні в ДУ ТМО МВС України по Полтавській області м. Полтави внаслідок ДТП, з діагнозом: забій лівої виличної ділянки. Як наслідок, він відчував головний біль, підвищення артеріального тиску, біль в області серця, отерплості в лівій руці. Крім того, у нього порушився сон та протягом 3 діб періодично з`являлась нудота. 
Посилався на те, що завдана шкода спричинила йому негативні переживання, стан постійного психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від колективу УПП в Полтавській області та активного суспільного життя, знижений і нестійкий настрій, нервозність. 
Просив суд стягнути з відповідача 7578,69 грн.. недоплаченої моральної шкоди.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 1222,23 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правничу допомогу у розмірі 241,95 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 425,00 грн. 

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем ОСОБА_1 .
У поданій апеляційні         скарзі відповідач, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права неправильне застосування норм матеріального права, невідповідності висновків суду наявним у справі доказам просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що сума моральної шкоди, що стягнута з нього на користь позивача, є безпідставно завищеною, оскільки не підтверджена належними і допустимими доказами щодо завдання моральних страждань.
Вважає, що розмір моральної шкоди не може перевищувати в даному випадку розмір матеріальної шкоди, яка становить 235,75 грн. та виплачена страховою компанією «Оранта» на момент розгляду справи.
Зазначає, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, а стягнута судом моральна шкода в розмірі 1222, 23 грн. є вкрай обтяжливою для нього з врахуванням його стану
Крім цього, посилається на те, що суд неправильно провів обрахунок витрат на правничу допомогу, в розмірі 241,95 грн., яка пропорційно розміру незадоволених вимог позивача становить 1258,05 грн. 

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції, вважаючи його законним і обґрунтованим.
Розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів. перевіривши справу в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2021 року о 15 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Dacia Lodgy» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Європейська м. Полтави у напрямку вул. Київське Шосе, на перехресті з вул. Віктора Андрієвського, не дотримався безпечної дистанції, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля, здійснив зіткнення з спеціалізованим легковим оперативним автомобілем «CKC MOU04-MП» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому рухався екіпаж патрульної поліції «Алтей 151», у складі ОСОБА_3 та пасажира ОСОБА_2 . У результаті ДТП пасажир ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ та був доставлений до КП «1-ша МКЛ». 
Факт вчинення ОСОБА_1 ДТП не оспорюється сторонами по справі та підтверджується матеріалами справи.
Постановою слідчого ВРЗСТ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Денисенком А.А. від 17.05.2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12021170420000438 від 07.05.2021 року, закрите у зв`язку з відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України /а.с.22-24/.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта за № 448 від 14.05.2021 року ОСОБА_2 зазнав тілесні ушкодження у вигляді: забою, набряку м`яких тканин лівої виличної ділянки, яке утворилось від дії тупого предмету та можливо в строк і за обставин вказаних вище та яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження /а.с.25-26/.
У довідці № 989 ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» поліклініки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 08.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні із 08.05.2021 року по 13.05.2021 року /а.с.11/.
Згідно поліса №АР/8468380 цивільно–правова відповідальність власника транспортного засобу Dacia Lodgy д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» /а.с.30/.
Згідно страхового акту №ОЦВЗ-21-16-53001/1 від 02.07.2021 року, прийнятого ПАТ «НАСК «Оранта», сума страхового відшкодування ОСОБА_2 становить 1 524,37 грн., з яких 72,59 грн. розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілому /а.с.101-102/.
За страховим актом №ОЦВЗ-21-16-53001/2 від 15.07.2021 року прийнятого ПАТ «НАСК «Оранта» сума страхового відшкодування ОСОБА_2 становить 2784,39 грн., з яких 205,18 грн. розмір моральної шкоди заподіяної потерпілому /а.с. 107-108/.
Отже, позивачу страховою компанією у добровільному порядку була виплачена сума страхового відшкодування, з розміром якої позивач погодився та не оспорював її. 

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода у розмірі 1500,00 грн. Та, оскільки страховиком виплачено страхове відшкодування, у тому числі відшкодовано моральну шкоду, з розрахунку 5% від страхової виплати, яка склала 277,77 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача, як з безпосередньо винної в ДТП особи, на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди її різницю у сумі 1222,23 грн. 

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п.1 ч. 2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до ч. 1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з  п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
За положеннями ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Суд першої інстанції правильно встановив, і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав тілесних ушкоджень, які за висновком судово-медичної експертизи були віднесені за тяжкістю до легких; переніс дискомфорт, який супроводжувався болісними відчуттями, емоційним стресом, а також внаслідок ДТП змушений був перебувати на нетривалому за часом амбулаторному лікуванні, що фактично призвело до змін у звичному укладі та ритмі її життя.
З огляду на обставини справи, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір моральної шкоди, який позивач прохав стягнути з відповідача, у сумі 7578,69 грн., є завищеним. 
Тоді як він має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, відшкодування якої не може бути засобом отримання доходу. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що розмір моральної шкоди, яка завдана позивачу неправомірними діями відповідача, становить 1500,00 грн.
Враховуючи те, що ПАТ «НАСК «Оранта» у повному обсязі було здійснене страхове відшкодування, у тому числі відшкодовано моральну шкоду, з розрахунку 5% від страхової виплати, яка склала 277,77 грн., - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 , як з безпосередньо винної в ДТП особи, на користь позивача ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 1222,23 грн., що становить різницю між розміром моральної шкоди, яка визначена судом, на рівні 1500 грн., та розміром моральної шкоди, яка сплачена страховою компанією, у сумі 277,77 (1500 – 277,77=1222,23).
Твердження відповідача про те, що він є особою з інвалідністю ІІ-ї групи, у зв`язку з чим розмір моральної шкоди є вкрай обтяжливим для нього, не заслуговують на увагу, так як доказів на підтвердження розміру отримуваних ним доходів судам не надано. 
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір моральної шкоди є завищеним, не заслуговують на увагу.
 
Також колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції неправильно провів розподіл витрат на правничу допомогу, з огляду на таке.
 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
 
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
 
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076 -VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
 
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як убачається з матеріалів справи, інтереси відповідача ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляв адвокат Бибик В.А. згідно ордеру серії ПТ № 234766 та договору від 06.08.2021 р. /а.с. 146-147,152/.
 
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу у сумі 1500 грн. відповідачем до суду першої інстанції надано квитанцію №16/08 року, акт приймання виконаних робіт від 13.08.2021 року /148-149/.
 
Проаналізувавши наведені положення закону та надані відповідачем докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, з урахуванням критеріїв дійсності, необхідності, розумності розміру витрат, понесених відповідачем при розгляді справи, яка відноситься до справ незначної складності; приймаючи до уваги обсяг наданої адвокатом Бибиком В.А. правничої допомоги відповідачу дійшов правильного висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 241,95 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення та без змін рішення Київського районного суду м. Полтави від 22.09.2021 р.
Керуючись ст. 374 ч.1 п. 1, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак
Судді Ю.В.Дряниця
Т.О.Кривчун