П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/5096/20
Провадження № 22-ц/4815/88/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро Українина рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року у складі судді Панас О. В., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 18 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувало, що 07 травня 2019 року о 13 год. 00 хв. водій   ОСОБА_2 ,  керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 320», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Рівне по вул. Соборній зі сторони вул. Чорновола в напрямку вул. Дубенської, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем «Dacia Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутньому напрямку. В результаті ДТП водій автомобіля «Dacia Dokke», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
07 травня 2019 року повідомлення про ДТП було внесено до ЄРДР за № 12019180010002707, кримінальна класифікація даного правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою Рівненського міського суду в адміністративній справі № 569/13576/19 від 15 серпня 2019 року за матеріалами, які надійшли з департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області - закрито провадження у справі про притягнення водія «Mercedes-Benz 320» д.н.з. НОМЕР_1 -  ОСОБА_2   до адміністративної відповідальності за ст.124КУпАП за сплином строку накладення адміністративного стягнення. 04 жовтня 2019 року постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області у справі № 569/13576/19 визнано гр. ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У водія ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем марки «Mercedes-Benz 320» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП був відсутній договір із страховиком щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.
З метою компенсації спричинених збитків, позивач 17 вересня 2019 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату страхового відшкодування, з метою отримання регламентної виплати. 13 листопада 2019 року через особистий кабінет, що розміщений на сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, дізнався про те, що Відповідачем розглянуто справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування в розмірі 58 588 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 59 коп.
Не погодившись із сплаченою сумою страхового відшкодування, позивач 30.12.2020 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із досудовою претензією та скаргою про здійснення доплати несплаченої частини регламентної виплати та усунення порушень вимог страхового законодавства.
У зв`язку із повторно проведеними розрахунками розмір регламентної виплати був скорегований та прийнято рішення про проведення доплати в розмірі 15 259,55 грн, які були 05 лютого 2021 року виплачені позивачу. На думку останнього, . Моторне (транспортне) страхове бюро України недоплатило йому частину регламентної виплати в розмірі 28 903 грн. 70 коп., які і просить стягнути з відповідача.
Крім того, доводив, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка полягає у несвоєчасному виконанні зобов`язань щодо виплати регламентної виплати, що позбавило його можливості приймати рішення щодо подальшої долі автомобіля. Всі моральні переживання і втрати негативно позначились на психічному стані як його самого, так і членів його сім`ї, негативним чином вплинули на загальний психологічний клімат в сім`ї, що. В свою чергу, провокувало часті суперечки і сварки, які завдали нових страждань, моральних втрат і психічного виснаження. Вважав, що достатньою компенсацією таких негативних психоемоційних переживань буде достатнім відшкодування в розмірі 15 000 грн.
Окрім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов`язання в розмірі 2 362 грн. 69 коп..                               

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 регламентну виплату в сумі 28 903 грн. 70 коп., пеню в сумі 4 245 грн. 93 коп., моральну шкоду в сумі 2 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати в сумі 952 грн. 45 коп..

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення регламентної виплати вмотивоване положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка зобов`язує страховика, а у випадку, якщо відповідальність власника транспортного засобу, що став учасником ДТП, не застрахована, - Моторне (транспортне) страхове бюро України,відшкодувати у встановленому законом порядку оцінену шкоду, що була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну відповідно до лімітів відповідальності, та обґрунтована тим, що відповідачем була здійсненна регламентна виплата лише частково, в сумі 71 096,30 грн, у зв`язку з чим недоплачено суму 28 903,70 грн до загальної суми ліміту страхової виплати, яка становить100 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення пені вмотивоване положеннями п.36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , яким визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, та обґрунтоване тими обставинами справи, які підтверджують, що з боку відповідача мало місце прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 28 903,70 грн. за період із дня пред`явлення позову до суду по день ухвалення судом рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди вмотивоване положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, що їх фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та обґрунтоване тими обставинами справи, відповідно до яких позивач зазнав душевних переживань у зв`язку із невчасним здійсненням відповідачем регламентної виплати та був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх порушених прав.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Моторне (транспортне) страхове бюро України оскаржило його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі пояснює, що МТСБУ сплатило на користь позивача регламентну виплату в сумі 71 096,30 грн як різницю між вартістю транспортного засобу до і після ДТП. Зазначає, що подача позову до МТСБУ є безпідставною, оскільки за положеннями ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою, і в даному випадку винною у скоєнні ДТП є водій ОСОБА_2 , вина котрої встановлена судовим рішенням. Додає, що якщо позивач вважає, що виплата МТСБУ є неповною, то мав би вимагати відшкодування різниці саме з винуватця ДТП з урахуванням норм ст. 1194 ЦК України. Покликається на Звіт № 411 E_SOS_-190527-179576, який не був спростований позивачем, і відповідно до якого вартість витрат на ремонт автомобіля позивача перевищує вартість такого автомобіля до ДТП, а відтак має місце знищення транспортного засобу. Зазначає, що згідно п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до і після дорожньо-транспортної пригоди, що і було зроблено МТСБУ. Доводить, що визначення вартості транспортного засобу в пошкодженому стані після ДТП на підставі даних програми «Audatex» є об`єктивним, оскільки саме он-лайн аукціон дає можливість визначити реальну вартість транспортного засобу, адже ціну встановлюють реальні покупці, які вказують ту суму, за яку готові придбати цей транспортний засіб. Доводить, що стягнення пені з МТСБУ є безпідставним, оскільки воно не прострочувало сплату регламентної виплати. Додає, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обов`язок страховика (МТСБУ) здійснити виплату не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та вказує, що відповідна заява була ним отримана 20.09.2019 року, а в листопаді 2019 року перераховано виплату позивачу; в подальшому, 30.12.2019 представником позивача було подано претензію про доплату, яка булу здійснена МТСБУ 05.02.2020 року. Заперечує стягнення моральної шкоди з тих підстав, що МТСБУ не порушувало ні строків здійснення регламентної виплати, ні порядку визначення розміру відшкодування. Вказує на безпідставність покликання суду на висновок судового експерта № СЕ-19/118-20/11746-АВ/3.3.Т-260, адже той ґрунтується виключно на основі звітів, наданих позивачем, атому не може вважатися об`єктивним. З наведених міркувань просило суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Мельниченко Олена Андріївна вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07 травня 2019 року о 13 год. 00 хв. водій   ОСОБА_2   керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 320» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Рівне по вул. Соборна зі сторони вул. Чорновола в напрямку вул. Дубенської, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем «Dacia Dokker» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутньому напрямку. В результаті ДТП водій автомобіля «Dacia Dokker» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

07 травня 2019 року повідомлення про ДТП було внесено до ЄРДР за № 12019180010002707, кримінальна класифікація даного правопорушення – ч. 1ст. 286 КК України.

26 червня 2019 року начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, оскільки в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали перебуває порушення водієм ОСОБА_2 наступних пунктів ПДР: п.1.5., п. 2.3., п. 2.1, п. 12.1., п. 13.1. Копію даної постанови скеровано начальнику УПП в Рівненській області для вирішення подальшого питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 ..

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області в адміністративній справі № 569/13576/19 від 15 серпня 2019 року за матеріалами, які надійшли з департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області, закрито провадження у справі про притягнення водія «Mercedes-Benz 320» д.н.з. НОМЕР_1 ,  ОСОБА_2   до адміністративної відповідальності за ст.124КУпАП за сплином строку накладання адміністративного стягнення. 

04 жовтня 2019 року постановою Рівненського апеляційного суду у справі № 569/13576/19 визнано гр. ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку експерта від 02.02.2021р. № СЕ-19/118-20/11746-АВ/3.3.Т-260, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Dacia Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП становить 146 106 грн. 95 коп.. Ринкова вартість автомобіля «Dacia Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної пригоди (працездатних складових) складає 37 667 грн. 95 

Як вбачається зі звіту експерта, вартість відновлювального ремонту без урахування експлуатаційного зносу деталей перевищує ринкову вартість автомобіля. 

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиплати відповідачем МТСБУ позивачу ОСОБА_1 частини страхового відшкодування: позивачу було сплачено страхове відшкодування на загальну суму 71 096,30 грн., залишок несплаченої суми становить 28 903,70 грн., виходячи з суми, що підлягала до виплати МТСБУ за заявою з суми – 100 000,00 грн.

На час розгляду справи виплата частини страхового відшкодування в сумі 28 903,70 грн відповідачем не проведена.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 2  ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону та майну яке знаходилось в такому транспортному засобі.

Одним із основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій.

Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29 грудня 2015 №3470 Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого.
Пунктом 36.1 ст. 36  Закону  України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як зазначено вище, на час скоєння ДТП ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого внаслідок ДТП, становив 100 000, 00 грн., і саме такий розмір шкоди внаслідок настання страхового випадку підлягає до виплати на користь позивача. Однак МТСБУ здійснило виплату не в повному обсязі, а частково - в сумі 71 096,30 грн., покликаючись на те, що ця сума є різницею між вартістю автомобіля до і після дорожньо-транспортної пригоди, про що доводить і в своїй апеляційній скарзі. 

Відповідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно п.п. 1.3, 1.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №14252092 від 24.11.2003 року (далі Методика), остання застосовується, зокрема, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та вимоги цією Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно п. 4.1 Методики, оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.
Виходячи з мети оцінки, здійснюються всі процедури в межах методів оцінки, визначених цією Методикою (п.4.2 Методики).
Відповідно до п.5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, визнаючи висновок експертного дослідження неналежним доказом, встановила: «висновок експертного дослідження не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

При цьому, висновок № СЕ-19/118-20/11746-AB/3 3.T-260 від 02 лютого 2021 року, відповідає вимогам ст. ст.102,106 ЦПК України, виконаний атестованим судовим експертом Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС - О.М. Трохименко, що має вишу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчий експертиз за спеціальністю 12.2 «Оцінка вартості колісних транспортних засобів, розміру шкоди, спричиненого володільцю транспортного засобу», відповідний стаж роботи. Висновок судового експерта виготовлено за наслідками виконання ухвали Рівненського міського суду в даній справі про призначення судової автоварознавчої експертизи та з попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України.

З наведених міркувань апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про безпідставність та необґрунтованість покликання місцевого суду в оскаржуваному рішенні саме на № СЕ-19/118-20/11746-AB/3 3.T-260 від 02 лютого 2021 року.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Таким чином, оскільки МТСБУ не здійснило виплату страхового відшкодування в повному обсязі, вимоги ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої частини регламентної виплати в сумі 28 903,70 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Покликання апелянта на те, що стягнення з нього пені за несвоєчасне виконання обов`язку з виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) є безпідставним, оскільки строки здійснення такої виплати були дотримані, апеляційним судом оцінюються критично. Моторне транспортне страхове бюро України в частині цих доводів вказує на дотримання передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» 90-денного строку з моменту звернення заявника із заявою про виплату страхового відшкодування, однак в даному спорі страхове відшкодування було виплачено позивачу не в повному обсязі і саме з розрахунку недоплаченої суми за період від часу зверненння до суду з цим позовом по дату ухвалення рішення суду першої інстанції – з 01.04.2020 року по 11.05.2021 року – підлягає до стягнення пеня.

Згідно п.36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня в сумі 4 245 грн. 93 коп.. Власне розрахунок суми пені сторонами не оскаржений.

В частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача та часткового задоволення вимог у цій частині позову апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про стягнення морального відшкодування в сумі 2 000,00 грн. та відхиляє доводи апелянта про необґрунтованість стягнення моральної шкоди з підстав відсутності вини у заподіянні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних Позивачу моральних та фізичних страждань. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів (принцип диспозитивності). Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро Українизалишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2022 року.

Головуючий                                                        Н. М. Ковальчук 
Судді:                                                                С. О. Гордійчук 
                                               С. С. Шимків