УХВАЛА
 
23 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 243/10188/19
провадження № 61-15623ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                  Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2021 року та на постанову Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та визначення місця проживання дитини,
 
ВСТАНОВИВ :
 
17 вересня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху для подачі уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави касаційного оскарження, передбаченої частиною другою статті 389 ЦПК України. 
 
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подала уточнену касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та як на підставу касаційного оскарження посилається на частину другу статті 389 ЦПК України, зокрема, на пункт 3 (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) та 4 (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги та зазначено, якщо касаційна скарга оскаржується на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, то вона окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, повинна містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи; саме по собі посилання на частину першу, третю статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України) без відповідного обґрунтування не є підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Крім того, в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись:
-    на пункт «1», не зазначає постанов Верховного Суду, в яких викладено висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, та які не застосовані апеляційним судом;
-    на пункт «2», не мотивує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
 
На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 подала уточнену касаційну скаргу, в якій як на підставу касаційного оскарження посилається на пункти 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Касаційна скарга в частині посилання на пункти 2, 3 ,4 частини другої статті 389 ЦПК України підлягає поверненню з таких підстав.
 
Посилаючись на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення) ОСОБА_1 вказує, що необхідно відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від                  26 грудня 2018 року в справі № 404/6391/16-ц, від 06 травня 2020 року в справі № 641/2867/17-ц, від 04 вересня 2018 року в справі № 823/2042/16, від 05 грудня 2018 року в справі № 757/1660/17-ц, № 818/1688/16, від 15 травня 2019 року в справі № 227/1506/18, від 29 травня 2019 року в справі                            № 310/11024/15-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11, оскільки ці висновки не узгоджуються із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 червня 2020 року «Ілля Ляпін проти Росії», проте вказані постанови Верховного Суду не застосовані апеляційним судом у оскарженій               ОСОБА_1 постанові від 17 серпня 2021 року, а тому касаційна скарга в цій частині підлягає поверненню.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте таке посилання не містить зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі                          № 904/3807/19), а тому наявні підстави для повернення в цій частині касаційної скарги.
 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Саме по собі посилання на те, що суд не дослідив належним чином подані позивачем докази без посилання на конкретні докази, які не дослідив суд, не може бути підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 також просить скасувати оскаржені судові рішення на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суди при вирішенні справи не застосували висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2020 року в справі № 760/6835/18, від 24 грудня 2020 року в справі № 676/3740/19, від 28 липня 2021 року в справі № 225/134/20, від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц, від 04 квітня 2018 року в справі № 344/16653/16-ц, від 18 листопада 2020 року в справі № 127/31828/19, від 09 червня 2021 року в справі № 404/5111/17, від 20 січня                  2021 року в справі № 175/1386/18, від 29 квітня 2020 року в справі                                 № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року в справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року в справі № 638/16622/17, від 23 грудня 2020 року в справі                               № 522/21914/14, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц.
 
З огляду на викладене, касаційна скарга в частині посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України подана на зазначені судові рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту.
 
ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
   
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження в частині посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі наявне клопотання про зупинення дії рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року до завершення їх перегляду в касаційному порядку.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Аналіз доводів указаного клопотання не дає підстави для висновку про наявність необхідності зупинення дії оскаржуваних судових рішень.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2021 року та на постанову Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року в частині посилання на пункти 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України повернути особі, яка її подала.
Відкрити касаційне провадження у цій справі в частині посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Витребувати з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області  справу   № 243/10188/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та визначення місця проживання дитини.
 
У задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
                                                                                                                      І. О. Дундар
                                                                                                                      М. М. Русинчук