ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2432/21  Номер провадження 22-ц/814/547/22	Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2022 року 	м. Полтава	

       Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Дряниці Ю.В.,
суддів:                    Кривчун Т.О., Чумак О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу адвоката Павлова Кирила Дмитровича, який діє в інтересах ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення грошових коштів невиплачених працівникові при звільненні,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що у період з 01 липня 2020 року по 19 квітня 2021 року позивач перебував у трудових відносинах з Полтавською регіональною філією Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а саме працював на посаді завідувача групою № 3 відділу землевпорядних, землеоціночних, топографо- геодезичних та картографічних робіт. Позивач вказав, що йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 24 814,43 грн. в тому числі компенсація за невикористану відпустку в сумі 3 612,68 грн., а також заборгованість з нарахованих, але не виплачених коштів по авансових звітах (витрати на відрядження) в сум: 2 361,12 грн., що підтверджується довідкою виданою Полтавською регіональною філією Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою від 19.04.2021 року № 01-21/175.?19 квітня 2021 року ОСОБА_1 був звільнений з посади завідувача групою № 3 відділу землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт за угодою сторін, згідно наказу № 41-ОС від 14 квітня 2021 року. 
Однак, в день звільнення позивача 19 квітня 2021 року, відповідач не здійснив виплату належних йому коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. 
За таких обставин, прочив стянути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 27 175, 55 грн., з яких 21 201, 75 грн. - заборгованість по заробітній платі, та 3 612, 68 грн. - компенсація за 19 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, та 2 361, 12 грн. - заборгованість з нарахованих, але не виплачених коштів по авансових звітах (витрати на відрядження). 
Крім того, як передбачено частиною першою статті 117 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення, а також судові витрати.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної платі у сумі 23 814, 43 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 43 153, 78 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум в розмірі 43 153, 78 грн, представник Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум до загальної суми у розмірі 4 128, 20 грн (без врахування до сплати обов`язкових платежів та зборів). Зазначає, що сума стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні працівника значно перевищує суму заборгованості із невиплаченої заробітної плати та є невиправдано завищеною, що є підставою для зменшення суми стягнення середнього заробітку з урахуванням принципу співмірності.
Вказує на необхідність при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосування розмірів процентних ставок за кредитами.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України. 
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до довідки Державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20 вересня 2021 року№ 70/07-458, ОСОБА_1 працював з 01 липня 2020 року по 19 квітня 2021 року в Полтавській регіональній філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на посаді завідуючого групою № 3 відділу землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт. 
Наказом Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 41-ОС від 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 був звільнений з посади завідувача групою № 3 відділу землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт за угодою сторін. Вказаним наказом була також передбачена виплата грошової компенсації за 19 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01 липня 2021 року по 19 квітня 2021 року відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки».
Згідно наказу Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19 квітня 2021 року № 20 Полтавська регіональна філія Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», розташована за адресою: вул. Крамського, 9 м. Полтава Полтавської області була припинена шляхом її ліквідації.
Таким чином, доведеним є факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем.
Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що у порушення вимог частини першої статті 116 КЗпП України в день звільнення позивача виплата всіх сум, що належать їй від підприємства, проведена не була.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в день звільнення позивачу не була виплачена нарахована заробітна плата разом із компенсацією за невикористані дні щорічної, у зв`язку чим в  порядку статті 117 ЦПК України підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку з 19 квітня 2021 року по 05 жовтня 2021 року, виходячи із середньоденного заробітку позивача - 365, 71 грн. за 118 робочих днів, що становить у сумі 43 153, 78 грн.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками повною мірою погодитись не може, виходячи з наступного.
Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.
Згідно частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що в день звільнення ОСОБА_1 належним чином розрахунку з працівником відповідачем проведено не було.
Разом з тим, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. 

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.
З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві необхідно дійти висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.
Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).
Вбачається, що сума стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - у розмірі 43 153, 78 грн. значно перевищує суму заборгованості із заробітної плати - 23 814, 43 грн, що свідчить про очевидну неспівмірність компенсаційних виплат із простроченою заборгованістю роботодавця та є підставою для зменшення відшкодування за статтею 117 КЗпП України.
Апеляційний суд, враховуючи обставини справи, для забезпечення захисту права позивача на своєчасне одержання заробітної плати з дотриманням справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця, вважає пропорційним і таким, що відповідатиме загальним принципам справедливості, добросовісності та розумності, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення належних позивачеві при звільненні виплат у 24 000 грн. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», зміни рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року із зменшенням стягнутого з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 24 000 грн. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині щодо визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосування розмірів процентних ставок за кредитами, оскільки питання відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, врегульовано нормами трудового законодавства і не потребують застосування інших актів законодавства.
Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Загальна сума задоволених позовних вимог судом першої інстанції складає 66 968, 21 грн, апеляційний суд дійшов до висновку про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та в загальному стягнув з відповідача на користь позивача 47 814, 43 грн., тобто вимоги позивача задоволені на 71, 4 %.
Судом першої інстанції за результатами розгляду справи стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. Крім того, додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1 362 грн. за подання апеляційної скарги, а також понесені витрати на надання правової допомоги у розмірі 3 000 грн.
Оскільки апеляційним судом за результатами перегляду рішення суду першої інстанції зменшено розмір задоволених позовних вимог, пропорційно якому й підлягають розподілу судові витрати по справі. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Павлова Кирила Дмитровича, який діє в інтересах ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» - задовольнити частково.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року змінити.
Додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року скасувати.
Зменшити суму стягнутого з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 43 153,78 грн. до 24 000 грн. 
Змінити розподіл судових витрат, стягнувши з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 3 570 грн. понесених судових витрат за отримання професійної правової допомоги.
Стягнути з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в дохід держави 648, 31 грн. судового збору.
Понесені Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення у розмірі 389, 53 грн., а також за отримання професійної правової допомоги у розмірі 858 грн. компенсувати за рахунок держави. 
В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач                                                                                            Ю. В. Дряниця
Судді:                                                                                                              Т. О. Кривчун
                                                                                                                       О. В. Чумак