Ухвала
 
02 лютого 2022 року
місто Київ
 
справа № 750/8498/21
провадження № 61-20181ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
на постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») 10 грудня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог з метою надання доказів на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги; подання обґрунтованого клопотання із наведенням поважних причин пропуску процесуального строку із доказами на підтвердження такого пропуску; подання виправленої редакції касаційної скарги із належним викладом процесуальної вимоги.
Заявник у січні 2022 року частково усунув недоліки касаційної скарги, подав докази на підтвердження сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» продовжено строк для усунення недоліків у касаційній скарзі з метою подання виправленої редакції касаційної скарги із належним викладом процесуальної вимоги, а також докази на підтвердження дати отримання рішення суду апеляційної інстанції заявником.
Суд касаційної інстанції, залишаючи касаційну скаргу без руху, констатував, що до відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити доводи заявника щодо дати отримання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» копії оскаржуваного рішення, відповідно такі докази мають бути подані заявником.
Верховний Суд наголосив, що відомості про дату, посаду, прізвище, ініціали особи, яка завірила рішення суду апеляційної інстанції, не свідчать про дату отримання цього рішення АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Від заявника у січні 2022 року засобами поштового зв`язку надійшла виправлена редакція касаційної скарги із належним викладом процесуальної вимоги, а також заява, у якій заявник повторно зазначає, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції представником отримано 16 листопада 2021 року, про що свідчить дата засвідчення цього рішення працівником суду. Також заявник зазначив, що повний текст постанови Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року оприлюднено у Єдиному державному реєстру судових рішень 18 листопада 2021 року.
На переконання заявника, зазначені обставини підтверджують поважність причини пропуску строку звернення заявника із касаційною скаргою.
Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані документи, за результатом чого зробив висновок, що недоліки касаційної скарги усунуто частково, проте зазначені заявником причини пропуску строку не можуть бути визнанні поважними з огляду на таке.
За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У §§ 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, § 41, від 03 квітня 2008 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).
Порядок і строки подання касаційної скарги визначено положеннями частин першої-другої статті 390 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції ухвалено 09 листопада 2021 року, повний текст зазначеного рішення не містить відомостей про дату його складання.
За наведених обставини не підлягає застосуванню абзац перший частини першої статті 390 ЦПК України, відповідно учасник справи, який звернувся із касаційною скаргою із пропуском процесуального строку, має обґрунтувати поважність причини пропуску зазначеного строку та подати письмові докази на підтвердження зазначених обставин.
Оскільки до відкриття касаційного провадження у справі Верховний Суд, без матеріалів цивільної справи, позбавлений можливості перевірити доводи заявника щодо часу отримання ним копії оскаржуваного рішення та обставини неотримання копії такого рішення; саме на заявника покладається обов`язок довести обставини на підтвердження поважності причини пропуску строку та підтвердити такі обставини відповідними письмовими доказами.
За браком таких доказів не встановлено правових підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного заявником процесуального строку для звернення з такою скаргою, що зумовлює настання певних наслідків, зокрема визнання наведених заявником причин пропуску такого строку неповажними, а також повернення касаційної скарги.
Верховний Суд раніше наголошував на тому, що касаційна скарга подана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із пропуском строку, визначеного статтею 390 ЦПК України.
Заявник стверджував, що копію рішення суду апеляційної інстанції отримано 16 листопада 2021 року, про що свідчить відмітка на зазначеному рішенні працівника суду.
Втім, Верховний Суд попередньо зазначав, що наведені відомості не свідчать про дійсний час отримання копії оскаржуваного рішення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки доказом отримання копії судового рішення може бути визнано відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у разі направлення копії такого рішення засобами поштового зв`язку, або докази, які свідчать про отримання копії рішення суду безпосередньо у приміщенні суду (канцелярії).
Отже, наведений довід не може бути вдруге предметом оцінки Верховним Судом, який визнав, що така обставина не свідчить про час отримання заявником копії оскаржуваного рішення.
В оцінці доводів про підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із касаційною скаргою тим, що рішення суду апеляційної інстанції оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 листопада 2021 року, Верховний Суд виходить з того, що зазначене не може бути самостійною й безумовною підставою для поновлення процесуального строку без надання доказів на підтвердження неможливості отримання оскаржуваного рішення засобами поштового зв`язку або безпосередньо у приміщенні суду першої або апеляційної інстанцій з причин ненаправлення судом копії оскаржуваного рішення.
Верховний Суд зазначає, що оприлюднення оскаржуваного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 листопада 2021 року не свідчить про те, що повний текст зазначеного рішення складено у день його оприлюднення, а отже не може свідчити про об`єктивну неможливість отримання його копії учасником справи після ухвалення такого рішення 09 листопада 2021 року.
Отже, обставини, якими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не свідчать про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених достатніми та належними доказами, для звернення з касаційною скаргою у строки, визначені ЦПК України.
Аналізуючи наведене, Верховний Суд зробив висновок, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустило строк на касаційне оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, докази на підтвердження поважності причини пропуску цього строку заявник не надав, відповідно відсутні підстави для його поновлення.
Викладене дає підстави для висновку, що станом на 02 лютого 2022 року вимоги ухвал Верховного Суду від 24 грудня 2021 року та від 13 січня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю не виконав.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений Верховним Судом строк, станом на 02 лютого 2022 року, недоліки касаційної скарги заявник повністю не усунув, підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.
Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати наведені Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року неповажними.
Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», вважати неподаною та повернути заявникові.
Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             С. О. Погрібний