ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" лютого 2022 р.           Справа№ 910/2146/20 (910/19079/20)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Полякова Б.М.
суддів:            Пантелієнка  В.О. 
          Гарник Л.Л. 

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.
вивчивши матеріали апеляційної скарги арбітражного керуючого Надтоки Олени Володимирівни
на рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2021 
у справі № 910/2146/20 (910/19079/20) (суддя Яковенко А.В.)
за позовом     арбітражного керуючого Надтоки Олени Володимирівни
до 1.     Товариства з обмеженою відповідальністю "Евейл"
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Феір Тач"
3. ОСОБА_1 
4. ОСОБА_2 
про     визнання недійсними договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі та скасування запису
в межах справи №910/2146/20
За заявою     Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" 
до     Товариства з обмеженою відповідальністю "Евейл" 
про                     банкрутство
за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 15.02.2022
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.05.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Евейл».
Арбітражний керуючий Надтока Олена Володимирівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "Евейл", ТОВ "Феір Тач", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі та скасування державної реєстрації в межах справи №910/2146/20 про банкрутство ТОВ "Евейл", оскільки спірні правочини укладені для уникнення субсидіарної відповідальності засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл»).
Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.03.2021 в задоволенні позову арбітражного керуючого Надтоки Олени Володимирівни відмовлено повністю.
Ключовим мотивом рішення є:
- посилання позивача на фіктивність правочину, є припущеннями, які не підтверджується доказами.
Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, арбітражний керуючий Надтока О.В. звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Ключовими аргументами скарги є:
-          спірні правочини укладені для уникнення субсидіарної відповідальності засновників боржника та є фраудаторними за своєю природою.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/2146/20 (910/19079/20) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Пантелієнко В.О., Гарник Л.Л. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.
Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого     законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 витребувано з Господарського суду м. Києва матеріали справи №910/2146/20 (910/19079/20), відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги,     до надходження матеріалів справи.
На виконання ухвали від 22.11.2021 з Господарського суду м. Києва надійшли  матеріали справи №910/2146/20 (910/19079/20).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Надтоки Олени Володимирівни на рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2021  у справі № 910/2146/20 (910/19079/20), розгляд справи призначено на 15.02.2022.
В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 86   ГПК України,   суд   оцінює   докази   за своїм   внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10012/0199 філії - Луганського обласного управління AT "Ощадбанк", та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (далі - Позичальник) був укладений Договір кредитної лінії № 205 від 28.11.2013 (далі - Кредитний договір).
Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10012/0199 філії - Луганського обласного управління AT "Ощадбанк" входить до єдиної організаційної структури Банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом Банку та підпорядковане філії - Луганському обласному управлінню AT "Ощадбанк" (далі - Банк, Кредитор).
Відповідно п. п. 2.1. - 2.4. Кредитного договору Банк зобов`язується надати, а Позичальник отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені Договором строки Кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування Кредитом. Кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) на поповнення обігових коштів (цільове призначення Кредиту) з остаточним терміном повернення не пізніше 25.11.2016. Позичальник зобов`язався не пізніше останнього Банківського дня періоду, в якому закінчується строк користування Кредитом у межах встановленого у звітному періоді Діючого ліміту кредитування, здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на наступний період. У разі якщо Діючий ліміт кредитування буде вичерпано, Позичальник має право отримати наступний транш в межах Діючого ліміту кредитування лише за умови погашення попередньої заборгованості за Договором. Також, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від Діючого ліміту кредитування. Максимальний ліміт кредитування встановлено в розмірі 500 000,00 грн.
Пунктами 2.7. - 2.7.2. Кредитного договору передбачено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку проценти, які розраховуються Банком на основі процентної ставки в розмірі 19,5 (дев`ятнадцять цілих п`ять десятих) процентів річних,  яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному Договором. Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за Кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі Кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим Договором.
За умовами кредитування, передбаченими п. 3.1.1. та п. 3.1.2. Кредитного договору, Банк проводить надання Кредиту в безготівковій формі шляхом сплати платіжних документів, наданих Позичальником, або шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку. Надання Кредиту або тієї чи іншої його частини на умовах цього Договору здійснюється Банком протягом п`яти Банківських днів після виконання Позичальником усіх та кожної з Умов надання цього Договору та після надання Банку документів, що підтверджують потребу в кредитних коштах (договорів, рахунків-фактур тощо), а також заявки Позичальника, підписаної керівником і головним бухгалтером Позичальника.
Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином.
Пунктом 5.3.2. Кредитного договору Позичальника зобов`язано точно в строки, обумовлені Договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати плату (проценти) за користування Кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.
Згідно п. 2.7.3. Кредитного договору нараховані за період з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення Позичальником Кредиту (або його частки) проценти (з урахуванням положень п. 2.7.4. цього Договору) повинні бути сплачені Позичальником не пізніше п`ятого числа місяця, наступного за звітнім, а в разі дострокового погашення Кредиту - одночасно з погашенням Кредиту.
Згідно п. 3.3.1. Кредитного договору Банк має право у випадку, якщо будуть мати будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та/або Майновим Поручителем/Поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або Документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними Позичальником з Банком, вимагати негайного повернення суми Кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо Позичальник вчасно не сплатив суму Кредиту, її частину або проценти за користування Кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим Договором.
В забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредитної лінії № 205, укладеним 28.11.2013 з Товариством з обмеженою відповідальністю "АЗВ", 28.11.2013р. між Банком та ОСОБА_1 , був укладений Іпотечний договір № 205/21, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Троїцьким С.Є., реєстровий номер 1354, згідно якого в іпотеку Банку було передано виробничі будівлі, загальною площею: 465,5 кв.м.
У відповідності до п. 1.4. Договору, за взаємною згодою Сторін вартість Предмету іпотеки становить: 750 450,00 грн.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 13581928 від 28.11.2013, зареєстровано обтяження (номер запису про обтяження) № 3581521 на підставі Іпотечного договору № 205/21, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського Нотаріального округу Троїцьким С.Є., реєстровий номер 1354, на Предмет іпотеки.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 13589939 від 28.11.2013, зареєстровано іпотеку (номер запису про іпотеку) № 3583640 на підставі Іпотечного договору № 205/21, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Троїцьким С.Є., реєстровий номер 1354, на Предмет іпотеки.
У зв`язку з тим, що Позичальник порушив умови Договору, а саме не виконав зобов`язання щодо погашення Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, Банком на адресу Господарського суду Луганської області 09.11.2015 було направлено позовну заяву про стягнення заборгованості за Кредитом в розмірі 1 039 780,16 грн.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 18.01.2016 по справі № 913/1036/15 позовні вимоги Банку задоволено частково, стягнуто з Боржника борг за Кредитом в розмірі 817 667,47 грн та судовий збір в розмірі 12 265,01 грн, в тому числі: прострочений основний борг за Кредитом: 499 820,87 грн; строкові проценти за період з 01.09.2015 по 17.09.2015 в розмірі 4 539,47 грн; прострочені проценти за період з 06.08.2014 по 17.09.2015 в розмірі 74 265,15 грн; комісія за резервування коштів з 06.08.2014 по 17.09.2015 в розмірі 2,17 грн; 3% річних за прострочення сплати Кредиту з 28.11.2014 по 17.09.2015 в розмірі 10 968,36 грн; 3% річних за прострочення сплати процентів з 06.08.2014 по 17.09.2015 в розмірі 1 837,45 грн; інфляційні нарахування за простроченим Кредитом з 28.11.2014 по 31.08.2015 в розмірі 196 919,29 грн; інфляційні нарахування за простроченими процентами з 06.08.2014 по 31.08.2015 в розмірі 29 314,71грн; витрати зі сплати судового збору - 12 265,01 грн.
14.09.2016 між ОСОБА_1 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕІР ТАЧ» (покупець) укладено договір купівлі-продажу в Статутному капіталі (надалі Договір - 1), відповідно до якого продавець зобов`язується передати покупцю належну йому частку в Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл») (надалі - Товариство) в розмірі 16    650,00 грн, що становить 90 % Статутного капіталу Товариства, а покупець зобов`язується прийняти частку та сплатити за неї обумовлену цим Договором 1 суму.
14.09.2016 між ОСОБА_2 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕІР ТАЧ» (покупець) укладено договір купівлі-продажу в Статутному капіталі (надалі Договір - 2), відповідно до якого продавець зобов`язується передати покупцю належну йому частку в Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл») (надалі - Товариство) в розмірі 1 850,00 грн, що становить 10 % Статутного капіталу Товариства, а покупець зобов`язується прийняти частку та сплатити за неї обумовлену цим Договором 2 суму.
За змістом п.п.1.2, 2.2 Договору 1 та 2 разом із передачею зазначених вище часток в статутному капіталі Товариства    продавці передають, а покупець приймає на себе права та обов`язки учасника Товариства. Вартість часток, сплачена покупцем у повному обсязі продавцю в момент укладання Договорів 1 та 2.
Відповідно до п. 4.1 Договору 1 та 2 покупець набуває право власності на частку з моменту підписання Договору 1 та 2.
14.06.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявами до Загальних Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл») та до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідної районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до яких повідомили про свій вихід із складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл») та про передачу своїх часток (90% та 10% відповідно) з належними дивідендами на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕІР ТАЧ».
Протоколом Загальних    зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл») №2 від 29.06.2016 затверджено передачу часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (90% та 10% відповідно) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕІР ТАЧ»; змінено склад учасників (затверджено вихід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та включено ТОВ «Феір Тач» та перерозподіл часток в статутному капіталі    (ТОВ «Феір Тач» володіє часткою в розмірі 18    500,00 грн., що становить 100% статутного капіталу товариства)); змінено повне найменування товариства з ТОВ «АЗВ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл»), тощо.
Позивач звертаючись до суду з позовом вважала, що вказані правочини є недійсними, оскільки спірні вони укладені для уникнення субсидіарної відповідальності засновників ТОВ «АЗВ» (після зміни найменування ТОВ «Евейл»). Як на підставу недійсності Договору позивач вказувала на те, що він є фіктивним, тобто не спрямованим на настання реальних наслідків, що обумовлені ним, і таким, що суперечить    вимогам ч. 5 ст.  203, ч. 1,3  ст.  216 Цивільного кодексу України.
Частиною 1  ст. 215 ЦК України  визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою  статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до  ст. 203 ЦК України  зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У свою чергу ч. 1  ст. 234 ЦК України  передбачає, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються ним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Отже, фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у ч. 5  ст. 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний.
Таким чином, фіктивний правочин існує лише на папері. Його основне завдання полягає в тому, щоб створити уявлення в оточуючих суб`єктів про наявність правового зв`язку між сторонами такого правочину.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, протоколом №14/09/16 від 14.09.2016 Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Феір Тач» надано згоду на вступ Товариства з обмеженою відповідальністю «Феір Тач» до складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл»).
14.09.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу частки в Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» (після зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Евейл») з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕІР ТАЧ», надалі відповідач 3 та 4 звернулися до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» із заявами про вихід із складу учасників та протоколом Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» №2 від 29.09.2016 затвердили таких вихід.
Відступлення учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки у статутному капіталі товариства, передбачене    статтею 147 ЦК України    та    статтею 53 Закону України «Про господарські товариства», є відчуженням частки. Таке відчуження потребує волевиявлення особи, яка відчужує частку, й особи, яка приймає частку у власність. Відступлення (відчуження) частки не є самостійним непоіменованим видом договору, оскільки відбувається шляхом укладання договору купівлі-продажу, міни, дарування тощо.    
З огляду на викладене місцевим судом правильно вказано, що при відчуженні часток в статутному капіталі ТОВ «АЗВ» (нове найменування (ТОВ «ЕВЕЙЛ») ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали волевиявлення на їх відчуження, отримали кошти за свої частки, що підтверджується копіями касових ордерів від 14.09.2016, які містять підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відбиток печатки ТОВ «Феір Тач» та підпис директора зазначеного товариства ОСОБА_3 , звернулися до Загальних зборів учасників ТОВ «АЗВ» (нове найменування ТОВ «ЕВЕЙЛ») із заявами про вихід з учасників товариства та відповідне їх рішення затверджено протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «АЗВ» (нове найменування ТОВ «ЕВЕЙЛ) №2 від 29.09.2016, тобто здійснили всі дії для відчуження своїх часток відповідно до законодавство України, яке діяло на той час.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що посилання позивача на фіктивність правочину, не підтверджується доказами, оскільки      ОСОБА_1 та ОСОБА_2  не могли передбачити, що 13.05.2020, через 3 роки та 6 місяців буде відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Евейл», твердження, що керівник ТОВ «Евейл» та засновник ТОВ «Феір Тач» є номінальними, також не знайшли свого підтвердження, а є лише здогадками та припущеннями позивача.
Таким чином, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог    арбітражного керуючого Надтоки О.В. про визнання недійсними Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 14.09.2016, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Феір Тач» та Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 14.09.2016, укладеного між ОСОБА_2 ТОВ «Феір Тач».
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржника покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст.  253-255, 269, 276, 277,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Надтоки Олени Володимирівни на рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2021 у справі № 910/2146/20 (910/19079/20) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2021 у справі № 910/2146/20 (910/19079/20) залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу №910/2146/20 (910/19079/20) повернути до Господарського суду міста Києва.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя                                                            Б.М. Поляков 

Судді                                                                                В.О. Пантелієнко

                                                                                Л.Л. Гарник

Повний текст складено 21.02.22