ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/9414/21	
суддя Сіпака А.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №280/9414/21 за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови,-

                                                            ВСТАНОВИВ: 

Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району 30 вересня 2021 року звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.09.2021 за виконавчим провадженням №66836310 про стягнення виконавчого збору в частині суми виконавчого  збору в розмірі 24000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що вимога позивача і стягувача у виконавчому провадженні є майновою вимогою, а тому до питання щодо стягнення виконавчого збору у цій справі підлягає застосуванню ч.2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що у вказаному рішенні суду суб`єкта владних повноважень лише зобов`язано вчинити певні дії, відтак спір має немайновий характер, тому суд не обчислював суму недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 , натомість суд зобов`язав нарахувати і виплатити вказану допомогу, а тому державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови правильно оцінив заявлені у виконавчому листі вимоги як вимоги немайнового характеру.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позивача викладеними у позовній заяві щодо порушення відповідачем положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо визначення розміру виконавчого збору.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу відповідач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.20201 року у справі №280/1367/21, яке набрало законної сили 12.08.2021 року та на підставі якого видано виконавчий лист у справі, зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району здійснити перерахунок та виплату позивачу разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.58-59).
16.09.2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Юлдашевим А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66836210 з примусового виконання виконавчого листа №280/1397/21, виданого 14.09.2021 Запорізьким окружним адміністративним судом про: зобов`язання Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району здійснити перерахунок та виплату позивачу разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.61-62).
Також, 16.09.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Юлдашевим А.А. винесено постанову ВП №66836210 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника - Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, виконавчий збір у розмірі 24000 грн (а.с.64-65).
Не погоджуючись із постановою ВП №66836210 від 16.09.2021 про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.  
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження він  повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. 
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.01.2019 по справі №703/1086/17, від 28.04.2020 по справі №480/3452/19 та 21.05.2020 по справі 3336/2056/17, які в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України, мають бути враховані при розгляді справи.
Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Як вбачається з тексту виконавчого листа виданого у справі №280/1367/21, зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району здійснити перерахунок та виплату позивачу разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.58-59).
Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до положень частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Аналізуючи зміст виконавчого листа виданого у справі №280/1367/21, суд зауважує на тому, що у вказаному виконавчому листі суб`єкта владних повноважень зобов`язано вчинити певні дії, відтак примусовому виконанню підлягає судове рішення немайнового характеру.
Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.
Враховуючи те, що у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, вимоги до боржника мають зобов`язальний характер, а тому відповідач обґрунтовано при розрахунку суми виконавчого збору застосував положення частини 3 статті 27 «Про виконавче провадження», згідно з якою за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, як наслідок підстав для задоволення позову не має.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №280/9414/21– без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 08 лютого 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко