23.02.22
22-ц/812/460/22
Справа №488/3654/21Головуючий суду першої інстанції – Селіщева Л. І.
Провадження №22-ц/812/460/22  Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О. В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року                                                              м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Локтіонової О. В., 
суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л. Д., 
без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2022 року, постановлену за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку та середню заробітну плату,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку за періоди з 03 квітня 2012 року по 12 грудня 2012 року, з 03 червня 2013 року по 31 жовтня 2014 року та з 12 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2018 року.
В обґрунтування позову посилався на те, що у вказані періоди працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України.
При звільненні з посади 31 жовтня 2018 року з ним не було проведено повного розрахунку. 
Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2021 року за позовом відкрито провадження і справа призначена до судового розгляду на 19 січня 2022 року.
11 січня 2022 року до суду надійшло клопотання відповідача про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з порушенням судової юрисдикції.
Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 19 січня 2022 року у задоволенні клопотання відповідача про відмову у відкритті провадження у справі відмовлено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що позивач працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України, яка відноситься до патронатної служби, а тому його позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.
В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи скаргу, позивач посилався на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому ним наголошено на тому, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Пункт перший частини першої статті 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частина перша статті 256 ЦПК України регламентує, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. 
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –  КАС України)).
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Публічна служба – це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).
Посада помічника-консультанта народного депутата України належить до посад патронатної служби, про що викладено у ч.1 ст.92 Закону України «Про державну службу», який набрав чинності 01 травня 2016 року.
З довідки Апарату Верховної Ради України вбачається, що ОСОБА_1  з 03 квітня 2012 року по 12 грудня                   2012 року працював за сумісництвом на посаді помічника-консультанта народного депутата України Бондика В. А. без поширення дії Закону України «Про державну службу». З 03 червня 2013 року по 31 жовтня 2014 року він працював за сумісництвом на посаді помічника-консультанта народного депутата України Безбаха Я. Я. без поширення дії Закону України «Про державну службу». З 12 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2018 року позивач працював за сумісництвом на посаді помічника-консультанта народного депутата України Безбаха Я. Я. (патронатна служба).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №368/561/19 зазначила, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, згідно з яким КАС України викладений у новій редакції. У юрисдикції адміністративного суду залишився розгляд спорів про прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19). Однак перелік видів діяльності, які охоплюються поняттям публічної служби, був розширений, зокрема, за рахунок патронатної служби в державних органах (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).
Тому спори про прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, розгляд яких ініційований з 15 грудня 2017 року, слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки позивач подав до суду позов у жовтні 2021 року, що і є ініціюванням розгляду спору, то висновок суду першої інстанції про необхідність розгляду справи в адміністративному суді є правильним.
З ухвал Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року та від 18 січня 2022 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №640/8280/21 та про залишення позову без розгляду вбачається, що позивач звертався до вказаного суду майже з аналогічними вимогами, крім періоду стягнення за 2017-2018 роки, до того як подати позов до суду цивільної юрисдикції. У зв`язку з поданням позивачем заяви позов було залишено без розгляду.
Вказана процесуальна дія не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду адміністративної юрисдикції.
За такого, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки викладений ним висновок про необхідність розгляду заявлених позовних вимог у суді адміністративної юрисдикції є правильним.
Із представлених позивачем доказів не вбачається наявності перепон для захисту його права в адміністративному суді.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту. 

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.