ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/10533/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,  розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 року в адміністративній справі №160/10533/21 (суддя у 1 інстанції Прудник С.В.)  за позовом  Департаменту патрульної поліції  до   ОСОБА_1  про  стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:
Департамент патрульної поліції  звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився у розмірі - 4668 грн. 16 коп.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 року у задоволенні заяви Департаменту патрульної поліції про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Визнано причини пропуску строку звернення до суду Департаменту патрульної поліції неповажними. Позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за предмети однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на передчасність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви та зазначає, що оскаржувана ухвала є неправомірною.
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані в заяві про поновлення строку Департаменту патрульної поліції. Вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши інші обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та наданням до суду доказів поважності причин його пропуску; наданням до суду пояснень щодо факту не звернення до суду із відповідною позовною заявою у період з 16.03.2021 по 24.03.2021 року та у період з 11.05.2021 року по 24.06.2021 року; засвідчені копій документів для суду із проставленням на лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа відмітки "Копія" та "Згідно з оригіналом"; доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. 
На виконання вказаної ухвали позивачем було подано заяву про поновлення строку разом  з супровідним листом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 року; копією реєстру поштових відправлень листів рекомендованих від 25.06.2021 року; копією супровідного листа з датою направлення позовної заяви відповідачу; копією засвідчених належним чином документів, які були додатком до позовної заяви від 25.06.2021 року.
В заяві зазначено, що позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору шляхом надання колишньому працівнику ОСОБА_1 місячного строку для погашення наявної заборгованості на виконання вимог Методичних рекомендацій щодо відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, затверджених Національною Поліцією України. Так, повідомлення рапортом відділення забезпечення діяльності полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, на виконання вимог Методичних рекомендацій, було надано відділенню правового забезпечення полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 16.03.2021 року, так як остання наявну заборгованість добровільно не погасила. Оскільки для підготування позовної заяви та зібрання всіх доказів потрібен час, представником Департаменту патрульної поліції на адресу суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду було направлено позовну заяву лише 24.03.2021 року за вих. № 1997/41/19/1-2021. Щодо пропуску строку з 11.05.2021 по 24.06.2021 року позивач пояснив, що оскільки представництво інтересів Департаменту патрульної поліції здійснюється співробітником полку, який знаходиться в місті Кривому Розі та 31.03.2021 року за вих. № 2142/41/19/1/01 - 2021 начальникові Департаменту патрульної поліції майору поліції Євгенію Жукову було надіслано доповідну записку від командира ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капітана поліції О. Нікіфорова з зазначеними реквізитами для сплати судового збору у сумі 2 270, 00 грн. за подання позовної заяви Департаментом патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків. Згідно з ч. 1 ст. 105 Закону України "Про Національну поліцію" фінансування і матеріально-технічне забезпечення поліції здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 1    ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Нормами    ст. 122 КАС України    передбачено диференційований підхід до регулювання тривалості строків звернення до адміністративного суду в залежності від статусу позивача та від категорії публічно - правового спору. Тому, передумовою вирішення питання про дотримання позивачем строків звернення до суду є оцінка характеру спірних правовідносин з метою визначення категорії спору.
Згідно з ч. 5    ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до ч. 2   ст. 122 КАС України, за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Так, відповідач 16.02.2021 року був ознайомлений зі змістом наказу щодо необхідності відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився у сумі 4668,16 грн., а тому саме з 16.02.2021 року розпочався перебіг місячного строку звернення позивача до суду з вимогами пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача, в той час як позов подано лише  25.03.2021 року.  
Посилання позивача, що останнім вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору шляхом надання колишньому працівнику ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження цього не наданого суду. 
Також слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/1789/16 у постанові від 18 січня 2021 року вказав, що твердження скаржника про неможливість вчасної подачі скарги була зумовлена відсутністю належного фінансування видатків, передбачених для сплати судового збору, не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку особа, яка має намір подати скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.  
В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" Суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".
Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).        
Таким чином, неспроможність позивача належним чином організувати фінансування витрат на оплату судового збору, не може бути поважною причиною пропуску строку звернення з позовом. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Також в матеріалах справи наявне платіжне доручення №8247 від 08.06.2021 року про сплату судового збору у сумі 2270 грн., на якому міститься відмітка Державної казначейської служби України оплачено 10 червня 2021 року, проте позивачем не доведено того факту, що останній не міг подати позов саме з 10.06.2021 року, тобто з моменту оплати судового збору за позов.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 року в адміністративній справі №160/10533/21 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 року в адміністративній справі №160/10533/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва