20.12.21
33/812/415/21
Провадження № 33/812/415/21                                        Категорія: ст. 124 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                        Губницький Д. Г.
Доповідач апеляційного суду                                                Ямкова О. О.         

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
20 грудня 2021 року м. Миколаїв
             
Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                 Ямкової О. О.
за участю: 
секретаря         Калашник А. О.,
особи, відносно якої 
провадження у справі закрито ОСОБА_1 ,
захисника                          Лєбєдєва А. С., 
потерпілого                                         ОСОБА_2 ,         
представника потерпілого         Мозжеріна Ю. С.,
       
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 листопада 2021 року, якою у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 ,
провадження за адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Приймаючи рішення про закриття провадження, суд у своїй постанові від 17 листопада 2021 року зазначив, що у відношенні ОСОБА_1 складено протокол від 6 жовтня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за обставинами якого: 6 жовтня 2021 року о 15.06 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 , і рухався у місті Миколаєві, де на перехресті проспекту Миру та вулиці Космонавтів, в порушення пунктів 2.3 «б», 10.1, 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та вчинив зіткнення з автомобілем «Suzuki», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого завдав автомобілям механічні пошкодження. 
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Не погодившись з такою постановою суду, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Апелянт зазначав, що ухвалюючи оспорене судове рішення, суд невірно оцінив докази у справі, надав перевагу одних доказів над іншими, та не врахував, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним пунктів 2.3 «Б», 10.1, 13.1 ПДР України, а також інших пунктів ПДР України.
Не враховано судом, що ширина смуги руху в попутному напрямку надає можливість їхати двом транспортним засобам, витримуючи безпечний інтервал. 
Тому, здійснюючи випередження автомобіля під керуванням ОСОБА_1 по правій смузі руху, після оцінки дорожньої обстановки, він міг проїхати зправа від нього, за технічними характеристиками свого автомобіля, та здійснити поворот праворуч, якщо інший учасник руху також би дотримувався ПДР. Між тим, водій ОСОБА_1 несподівано змінив напрямок руху свого автомобіля, перестроївся зі середнього ряду в правий, по якому він рухався, і дорожньо-транспортної пригоди, як він не намагався, уникнути не вдалося. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника Мозжеріна Ю. С. на підтримку доводів скарги, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лєбєдєва А. С., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою належних та допустимих доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у відповідності до статті 251 КУпАП є доказом у справі.
За такого постанова, згідно до положень статті 283 КУпАП, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
Так, за матеріалами справи ОСОБА_1 вменяється порушення пунктів 2.3 «б», 10.1, 13.1 ПДР України, з огляду на які, він не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та при виїзді на перехрестя проспекту Миру та вулиці Космонавтів у місті Миколаєві, вчинив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який рухався з правого боку у попутному напрямку.
Вважаючи, що такі дії ОСОБА_1 не підтверджені належними доказами, суд першої інстанції закрив провадження у справі за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Ці висновки суду ґрунтуються на вірно встановлених ним обставинах справи.
За положеннями пунктів 2.3 «б», 10.1, 13.1 ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. При перестроюванні чи зміні напрямку свого руху, водій повинен впевнитися, що це буде безпечно для інших учасників руху. Водій залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки повинен дотримуватися безпечного інтервалу.
Так, за пунктами 13.1. 13.3 ПДР України визначено, що дотримання безпечного інтервалу водіями можливо під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду. Випередження – це рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі. На дорогах, які мають дві і більше смуг руху в одному напрямку (не менше 2,75м), нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом (пункти 1.10, 11.2 ПДР України). 
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» смуга руху – це смуга проїзної частини, позначена або не позначена розміткою, яка має ширину, визначену нормами для руху транспорту в один ряд.
Аналіз наведених норм, які регулюють правила дорожнього руху, свідчить про те, що випередження одного автомобіля іншим з дотримання безпечного бокового інтервалу на дорогах, які мають дві смуги руху в одному напрямку, та позначені розміткою, можливо лише в тому випадку, коли кожний з транспортних засобів рухається в попутному напрямку, але поряд по суміжній смузі руху. Тобто вчинення такого виду маневру, як випередження одного автомобіля іншим в одній смузі руху, та ще з правого боку, ПДР України не передбачено. 
Отже, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, порушення ОСОБА_1 бокового інтервалу відносно автомобіля потерпілого, який рухався в попутному напрямку в тій же смузі руху, але позаду автомобіля «Ford Transit», та бажав здійснити проїзд відносно нього з правого боку, можливо було лише при випередженні, яке здійснено не у відповідності до Правил дорожнього руху України, внаслідок чого такі дії іншого учасника руху ОСОБА_1 вчинити об`єктивно не міг.
В той же час саме на такі обставини проїзду вказував потерпілий, як у своїх письмових поясненнях, доданих до протоколу, так і усних, що надані у судових засіданнях, які узгоджуються з даними, що містяться у схемі ДТП, а також фото та відеоматеріалах, та свідчать про те, що: автомобіль ОСОБА_1 рухався в одній смузі руху з автомобілем потерпілого, але значно попереду; зміни напрямку руху автомобіля «Ford Transit» в межах тої смуги, по якій він рухався, не зафіксовано; усі колеса автомобіля «Ford Transit», після контактування з автомобілем потеплілого та зупинки, повернуті рівно відносно корпусу транспортного засобу та свідчать про дотримання водієм єдиного напрямку руху без його зміни; автомобіль потерпілого наближаючись до автомобіля ОСОБА_1 на швидкості, яка перевищувала швидкість, з якою рухався автомобіль «Ford Transit», зробив спробу проїхати між автомобілем ОСОБА_1 та правим бордюром, але не зміг, у зв`язку з контактуванням транспортних засобів; місце зіткнення зафіксовано безпосередньо на смузі руху, по якій рухалися обидва автомобіля, на відстані 2.4м, але заміри цієї відстані не мають прив`язки до інших об`єктів: або від смуги, що розділяє суміжні смуги, або від правого краю проїзної частини, або від чогось іншого.
Отже, проїзна частина в попутному напрямку містить дві смуги руху: ліву та праву, що розділені розміткою, та кожна з них визначає яким чином повинен рухатися автомобіль в попутному напрямку поряд, але по суміжній смузі, та не передбачає рух в одній смузі двох автомобілів, в тому числі для здійснення випередження одного транспортного засобу іншим з правого боку.
Визначення ширини правої смуги руху в 5.8м, не розподіляє її автоматично на дві додаткові праві смуги руху, з огляду на те, що розмір в 2,75м визначений у пункті 1.10 ПДР України, як найменша ширина поздовжньої смуги на проїзній частині, завширшки якої повинна бути позначена смуга руху для нерейкового транспортного засобу.
За таких обставин пояснення потерпілого ОСОБА_2 про рух його автомобіля в правій смуги руху, а автомобіля «Ford Transit» у середньої смузі руху та його перестроювання в смугу руху, по якій рухався потерпілий, без дотримання бокового інтервалу, не відповідають, як даним, вказаним у схемі ДТП, яку обидва водія підписали без зауважень, так і іншим матеріалам адміністративної справи, та свідчить про те, що потерпілий намагався здійснити випередження автомобіля «Ford Transit», який рухався з ним в межах однієї смуги руху, але значно попереду, внаслідок чого такі обставини виключають можливість порушення ОСОБА_1 бокового інтервалу по відношенню автомобіля потерпілого. Дані про зміну руху в межах однієї правої смуги руху з боку водія ОСОБА_1 відсутні. 
Ці докази у сукупності досліджені належним чином та оцінені судом першої інстанції, в тому числі за визначеним стандартом доказування «поза розумним сумнівом», у відповідності до якого вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена за допомогою доказів, зібраних працівниками поліції в установленому законом порядку без виникнення жодних сумнівів щодо існування іншої версії події. 
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження, є винною у вчиненні цього правопорушення.
За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, суд першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, вважав встановленим, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Ford Transit», рухався в одному напрямку в межах обраної ним правої смуги руху, що визначена на проїзній частині розміткою, з дотримання бокового інтервалу по відношенню до транспортних засобів, які рухалися поряд по суміжній лівій смуги руху, але дорожня-транспортна пригода відбулася за обставин, які незалежалі від нього, тобто подія мала місце за відсутністю у його діях вини. 
Тому, за встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, мотиви якого перевірено у суді апеляційної інстанції, та свідчать про те, що в діях водія ОСОБА_1 відсутні порушення, передбачені пунктами 2.3 «б», 10.1, 13.1 ПДР України, які визначені уповноваженими особами поліції при кваліфікації дій водія, та виключають в діях водія ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в межах складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
В той же час обставини вчиненого ДТП, які викладені у протоколі працівниками поліції, свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складався ними без огляду відеозапису самої події та врахування положень інших пунктів ПДР України, а саме пунктів 1.10, 11.2, 13.3, які регулюють дії водія за вказаною дорожньою обстановкою.
Внаслідок цього не є слушними доводи потерпілого та його представника, наведені за аналізом даних, що містяться у схемі ДТП, та пунктів ПДР України, які трактуються ними на свій розсуд, та не відповідають встановленим судами обставинам справи. 
На підставі викладеного судом першої інстанції вірно закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, і підстав для його скасування судом апеляційної інстанції не встановлено. 
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 листопада 2021 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито, в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                          О. О. Ямкова