ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 р. 	Справа № 574/705/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2022 (суддя Гук Т.Р.,  вул. Першотравнева, 16, м. Буринь, Сумська область, 41700 ) по справі № 574/705/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Державної екологічної інспекції у Сумській області ,          старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходька Ігоря Олександровича                  
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Буринського районного суду Сумської області з позовом до Державної екологічної інспекції у Сумській області, старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходька І.О. в якому просив скасувати постанову старшого інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходька Ігоря Олександровича №015087 від 01.11.2021 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 52 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. та  закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2022 адміністративний позов задоволено.
Постанову старшого інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходька Ігоря Олександровича №015087 від 01.11.2021 року про притягнення   ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.52 КУпАП, скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.
Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2022 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що позивач є членом СФГ "Степок" та перебуває на посаді заступника його голови, тобто тією особою, яка несе відповідальність у фермерському господарстві та виконання ним обов`язків, визначених ст.15 ЗУ "Про фермерське господарство", зокрема щодо дотримання вимог земельного та водного законодавства України, які є невід`ємною частиною законодавства про охорону довкілля. Апелянт також  вказує на те, що в порушення ч.2 ст. 271 КУпАП  представником позивача  при зверненні до суду з позовом  до ордера не було надано витяг з договору, в якому зазначалися повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, що було залишено без уваги судом першої інстанції.
Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу та виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, в зв`язку з цим просить суд  у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Враховуючи факт належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, скорочений термін розгляду справ вказаної категорії, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що в період з 06.10.2021 року по 21.10.2021 року старшими державними інспекторами з охорони навколишнього середовища Сумської області Сугоняк Я.В. та ОСОБА_2  було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства СФГ "Степок", за результатами якої були виявлені порушення природоохоронного законодавства, які відображені в акті від 21.10.2021 року № 485/06.
21 жовтня 2022 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Сугоняк Я.В. та Приходько І.О.  відносно заступника директора СФГ "Степок" ОСОБА_1  за наслідками виявлених порушень, що відображені в Акті перевірки від 21.10.2021 року № 485/06, складений протокол № 015087 про адміністративне правопорушення передбачене ст. ст. 35, 37 ЗУ "Про охорону земель", ст.ст.61, 96 Земельного Кодексу України, ст.ст.80, 88, 89 Водного кодексу України.
01.11.2021 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Приходьком І.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №015087, якою  заступника директора СФГ "Степок" ОСОБА_1  притягнуто  до адміністративної відповідальності за ст.52 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
За змістом вказаної постанови,  заступник директора СФГ "Степок" Фінцев В.В. на початку вересня (07.09.-09.09.) 2021 року здійснив несанкціоноване розміщення промислових відходів, тобто засмічення земель у межах водоохоронної зони р. Сейм, а саме прибережній захисній смузі її притоки р. Буривня, що є грубим порушенням режиму використання територій, що підлягають особливій охороні.
Не погоджуючись з вказаною постановою,  позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 01.11.2021 року відносно позивача винесена з порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 34 Закону №1264-XII завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Відповідно до статті 35 Закону №1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.
Частиною першою статті 20-2 Закону №1264-XII передбачено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про охорону атмосферного повітря, про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.
Згідно із частиною першою статті 68 Закону №1264-XII порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
В свою чергу, відповідно до ст.52 КУпАП псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур`янами - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суб`єктом адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ст. 52 КУпАП, є посадова особа (спеціальний суб`єкт), яка наділена відповідними адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками).
Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Судовим розглядом встановлено, що згідно витягу з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань засновником та керівником СФГ "Степок" є ОСОБА_3 (а.с. 18).
Із копії трудової книжки ОСОБА_1  вбачається, що останній працює у СФГ "Степок" на посаді агронома (а.с. 19, 20).
Жодних доказів того, що ОСОБА_1 є заступником директора СФГ "Степок" або до його посадових обов`язків входить організація забезпечення проїзду сільськогосподарської техніки господарства до земельних ділянок, які перебувають у його користуванні, відповідачами не надано.
При цьому, вказуючи у постанові про накладення адміністративного стягнення про те, що несанкціоноване розміщення промислових відходів здійснено саме   ОСОБА_1 , як посадовою особою СФГ "Степок", старшим державним інспектором не зазначено з яких джерел це встановлено та якими доказами підтверджується.
Відсутні такі дані і в акті №485/06, складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання , відтворення і охорони природних ресурсів СФГ "Степок".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що  позивач є членом СФГ "Степок", тобто тією особою, яка несе відповідальність у фермерському господарстві та виконання ним обов`язків, визначених ст.15 ЗУ "Про фермерське господарство", оскільки згідно  витягу з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань засновником та керівником СФГ "Степок" є ОСОБА_3 .
Також, колегія суддів зазначає, що згідно ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, як зазначалось вище, підставою для притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 52 КУпАП, слугувало виявлення відповідачем несанкціонованого розміщення промислових відходів, тобто засмічення земель у межах водоохоронної зони р. Сейм, а саме прибережній захисній смузі її притоки р. Буривня, що є грубим порушенням режиму використання територій, що підлягають особливій охороні.
Однак , в порушення ч.2 ст. 77 КАС України відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження обставин порушення позивачем  ст. ст. 35, 37 ЗУ "Про охорону земель", ст.ст.61, 96 Земельного Кодексу України, ст.ст.80, 88, 89 Водного кодексу України. 
Колегія суддів не приймає до уваги надані відповідачем копії фотокарток, оскільки на них містяться  лише  зображення  невідомого місця, без будь-яких ідентифікуючих ознак ( інформації щодо прив`язки до місця,   дати та часу здійснення такої фіксації   тощо), які, дозволили б однозначно стверджувати про несанкціоноване розміщення промислових відходів в межах водоохоронної зони р. Сейм, а саме прибережній захисній смузі її притоки р. Буривня.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова не містить ні доказів, на яких ґрунтується висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, ні доказів факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ст. 52 КУпАП.
Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що представником позивача  при зверненні до суду з позовом  до ордера не було надано витяг з договору, в якому зазначалися повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, оскільки  Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює обов`язок надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером на підтвердження повноважень адвоката як представника.
Як встановлено зі змісту ордеру від 15.11.2021 серії СМ № 0748-2 на надання правової допомоги адвокат Міненко С.А.  уповноважений на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної допомоги від 06.11.2021 № 748 у Буринському районному суді Сумської області. Обмежень правомочності адвоката Міненко С.А, який діє в інтересах позивача на звороті ордера не вказано, що свідчить про відсутність таких.
Інші доводи на які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення Буринського районного суду Сумської області від 11.01.2022 по справі № 574/705/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко