ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5241/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  18 січня 2022 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Епель О.В.
                                                  Парінов А.Б. 
          за участі:
          секретар с/з                              Піскунова О.Ю.
          пр-к позивача                              Березюк Л.В.
          пр-к позивача                              Порхун С.В.
          пр-к відповідача                    Павленко С.С.

          розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
У С Т А Н О В И В:

          Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» звернулося в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС, в якому просило визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві форми «П» від 11.12.2018 року №0015921401; форми «Р» від 11.12.2018 року №0015911401; форми «С»  від 11.12.2018 року №0063721409.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року позов задоволено.
          Не погоджуючись з вказаним рішенням Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
          Апелянт, зокрема зазначає про дотримання вимог податкового законодавства при проведенні такої перевірки та правомірність прийнятих ним рішень.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 листопада 2021 року.
           24.11.2021 у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 12.01.2022.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
          У судовому засіданні представники позивача повністю заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
          Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на підставі направлень від 25.09.2018 року №1546/26-15-14-01-01, №1545/26-15-14-01-01, №2662/26-15-14-06-03, №2382/26-15-14-03-05, №6028/26-15-14-09, №1852/26-15-42-08- та від 08.10.2018 року №2680/26-15-14-03-04, виданих Головним управлінням ДФС у м. Києві відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2018 рік, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 14.09.2018 року №13972, проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року  по 30.06.2018 року, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки (далі також - спірна перевірка).
          За результатами перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено Акт від 13.11.2018 року №629/26-15-14-01-01/37311013 (далі також - Акт перевірки), згідно з висновками якого контролюючий орган стверджує про наявність допущених  ТОВ «Світ інструменту Україна» порушень:
           1) пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 розділу III Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, пункту 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 що призвело до: 
          - завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік на суму 21 559 526 грн. (в тому числі: 2015 рік на суму 34 815 600 грн., за 2016 на суму 39 860 526 грн., за 2017 рік на суму 21 559 526 грн.); 
          - заниження податку на прибуток на загальну суму 12 424 836 грн., в тому числі: за 2015 рік на суму 3 361 683 грн., за 2016 рік на суму 3 179 454 грн.; за 2017 рік на суму 4 423 832 грн., за 1 півріччя 2018 року на суму 1 459 867 грн.; 
           2) пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року, зі змінами та доповненнями;
           3) пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на адресу контрагентів - покупців зареєстровано податкові накладні в ЄРПН з порушенням граничних термінів грації, на загальну суму ПДВ 9 220,90 грн.;
           4) підпункту 4.2.6 пункту 4.2 статті 6 розділу II Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами, в результаті чого встановлено подання з порушення встановлених строків Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за березень 2015 року, червень 2016, вересень 2017.
           27.11.2018 року за вих.№388 ТОВ «Світ інструменту Україна» направлено ГУ ДФС у м. Києві Заперечення до Акту перевірки.
          На підставі Акта перевірки ГУ ДФС ум. Києві винесені податкові повідомлення - рішення : 
          - форми «П» від 11.12.2018 року №0015921401, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі за 2015 рік - 34    815    600 грн., за 2016 рік - 39    860    526 грн., за 2017 рік - 21    559    526 грн.; 
          - форми «Р» від 11.12.2018 року №0015911401 за платежем податок на прибуток підприємств у розмірі 14    690 625, 00 грн.; 
          - форми «С»  від 11.12.2018 року №0063721409, яким застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної  діяльності у розмірі 1  002    022, 40 грн.
          Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 11.12.2018 року протиправними, ТОВ «Світ інструменту Україна» подано до Державної фіскальної служби України скаргу від 26.12.2018 року за вх.№65334/6 з доповненнями від 01.02.2019 року вх.№4228/6.
          Рішенням ДФС України від 22.02.2019 року №8782/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 11.12.2018 року №0015921401, №0015911401, №0063721409, а скаргу - без задоволення.
          Позивач вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.
          Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що викладені в акті перевірки висновки про порушення позивачем Податкового кодексу України є необґрунтованими, у зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
          Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
          В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Щодо протиправності винесення податкового повідомлення-рішення форми «П» від 11.12.2018 року №0015921401,  суд зазначає наступне.
Згідно з пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Згідно з підпунктом 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.
З акту перевірки вбачається, що за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року ТОВ «Світ Інструменту Україна» задекларовано в рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» у сумі 524     999     652 грн.
За результатами перевірки відповідач дійшов висновку, що позивачем занижено показники у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року на загальну суму 82     476     021 грн., в тому числі по періодами: за 2015 рік на суму 53     491     618 грн., за 2016 рік на суму 22     708     558 грн., за 2017 рік на суму 6     275     845 грн. та встановлено завищення на загальну суму 13     449     156 грн., в тому числі, за квартал   1 квартал 2018 року на суму 13     449     156 грн, а саме: 
- ТОВ «Світ Інструменту Україна» (далі - Позичальник) укладено з   компанією «EVERTON ENTERPRISES LTD», Сейшельські острови (далі - Позикодавець) Договір позики від 19.11.2010 року №1/11/2010,   метою якого є поповнення обігових коштів ТОВ «Світ Інструменту Україна» та інші цілі, пов`язані з фінансово-господарською діяльністю   Позичальника. Загальна сума кредиту - 10 000 000 дол. США. Строк погашення - 01.12.2015 року. У відповідності до Додаткової угоди від 16.11.2015 року до Договору, строк погашення -31.12.2016 року. 
- ТОВ «Світ Інструменту Україна» (далі - Позичальник) укладено з   компанією «EVERTON ENTERPRISES LTD», Сейшельські острови (далі - Позикодавець) Договір позики від 10.12.2015 року №10122015, метою якого є поповнення обігових коштів ТОВ «Світ Інструменту Україна» та інші цілі, пов`язані з фінансово-господарською діяльністю   Позичальника. Загальна сума кредиту - 1     000     000 дол. США. Строк погашення - 31.12.2016 року. 
Посилаючи на Положення (стандарти) бухгалтерського обліку 21, 15, 16, та пункт 14.1.159 пункту 14.1 статті ПК України, ГУ ДФС у м. Києві дійшов висновку, що   ТОВ «Світ Інструменту Україна» та компанія «EVERTON ENTERPRISES LTD», Сейшельські острови, є пов`язаними особами, оскільки останні є асоційованими підприємствами. З огляду на що, за перевірємий період ТОВ «Світ Інструменту Україна» згідно вказаних Договорів позики не повертало грошові кошти компанії «EVERTON ENTERPRISES LTD», Сейшельські острови та розраховано курсові різниці непогашеної суми позики в розрізі вказаних договорів, що збільшила інші операційні витрати, які відображені у Фінансовому звіті суб`єкта малого підприємництва та Деклараціях з податку на прибуток підприємства за період з 01.01.2015 року по 30.06.20018 року, відповідач дійшов висновку, що  Товариство допустило  заниження доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку на загальну суму 82     476     021 грн.
Отже, спірним питанням в даному випадку , яке мав вирішити суд першої інстанції, є правомірність висновків контролюючого органу про статус позивача та його позикодавців.     
Згідно з пунктом 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 року №193 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.2000 за №515/4736 (далі також - П(С)БО 21), терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення: господарська одиниця за межами України - дочірнє, асоційоване, спільне підприємство, філія, представництво або інший підрозділ підприємства, які перебувають або ведуть господарську діяльність за межами України; курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів; немонетарні статті - статті інші, ніж монетарні статті балансу; операції в іноземній валюті - господарська операція, вартість якої визначена в іноземній валюті або яка потребує розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до пункту 5 П(С)БО 21 операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат). Підприємство може операції з безготівкових розрахунків в іноземній валюті відображати у валюті звітності у сумі, визначеній у документах банку, з урахуванням особливостей застосування банком валютного курсу на дату здійснення операції, у разі якщо це не суперечить вимогам податкового і митного законодавства в частині застосування валютного курсу.
Відповідно до пункту 8 П(С)БО 21 визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня. Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат). Курсові різниці     від перерахунку монетарних статей     про інвестиційну і фінансову діяльність відображаються у складі інших доходів (витрат), за винятком курсових різниць, які відображаються згідно з пунктом 9   Положення (стандарту) 21. Курсові різниці, які виникають внаслідок перерахунку зобов`язань засновників при формуванні статутного капіталу, відображаються у складі додаткового капіталу.
Між тим, відповідно до пункту 9 П(С)БО 21 курсові різниці, які виникають щодо дебіторської заборгованості або зобов`язань за розрахунками із господарською одиницею за межами України, погашення яких не плануються і не є ймовірними в найближчій перспективі, відображаються у складі іншого додаткового капіталу та відображаються в іншому сукупному доході.
Відповідно до пункту 3 П(С)БО 21, пов`язаними сторонами вважаються: підприємства, які перебувають під контролем або суттєвим впливом інших осіб; підприємства і фізичні особи, які прямо або опосередковано здійснюють контроль над підприємством або суттєво впливають на його діяльність, а також близькі члени родини такої фізичної особи.
Згідно з підпунктом 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв, зокрема, для юридичних осіб: одна юридична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами іншої юридичної особи у розмірі 20 і більше відсотків; одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 20 і більше відсотків; одна і та сама юридична або фізична особа приймає рішення щодо призначення (обрання) одноособових виконавчих органів кожної такої юридичної особи; одна і та сама юридична або фізична особа приймає рішення щодо призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу колегіального виконавчого органу або наглядової ради кожної такої юридичної особи; принаймні 50 відсотків складу колегіального виконавчого органу та/або наглядової ради кожної такої юридичної особи складають одні і ті самі фізичні особи; одноособові виконавчі органи таких юридичних осіб призначені (обрані) за рішенням однієї і тієї самої особи (власника або уповноваженого ним органу); юридична особа має повноваження на призначення (обрання) одноособового виконавчого органу такої юридичної особи або на призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу її колегіального виконавчого органу або наглядової ради; кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб є одна і та сама фізична особа; повноваження одноособового виконавчого органу таких юридичних осіб здійснює одна і та сама особа; сума всіх кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від однієї юридичної особи та/або кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від інших юридичних осіб, гарантованих однією юридичною особою, стосовно іншої юридичної особи перевищує суму власного капіталу більше ніж у 3,5 раза (для фінансових установ та компаній, що провадять виключно лізингову діяльність, - більше ніж у 10 разів). При цьому сума таких кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги та власного капіталу визначається як середнє арифметичне значення (на початок та кінець звітного періоду). Положення цього абзацу не поширюються на суму кредитів (позик), залучених під державні гарантії.
Відповідно до пункту 4 П(С)БО23 «Розкриття інформації щодо пов`язаних сторін», затвердженого наказом Мінфіну України від 18.06.2001 року №303, асоційоване підприємство - підприємство, на яке інвестор має суттєвий вплив і яке не є дочірнім або спільним підприємством інвестора.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 126 Господарського кодексу України, асоційовані підприємства (господарські організації) - це група суб`єктів господарювання - юридичних осіб, пов`язаних між собою відносинами економічної та/або організаційної залежності у формі участі в статутному капіталі та/або управлінні. Залежність між асоційованими підприємствами може бути простою і вирішальною. Проста залежність між асоційованими підприємствами виникає у разі якщо одне з них має можливість блокувати прийняття рішень іншим (залежним) підприємством, які повинні прийматися відповідно до закону та/або установчих документів цього підприємства кваліфікованою більшістю голосів. Вирішальна залежність між асоційованими підприємствами виникає у разі якщо між підприємствами встановлюються відносини контролю-підпорядкування за рахунок переважної участі контролюючого підприємства в статутному капіталі та/або загальних зборах чи інших органах управління іншого (дочірнього) підприємства, зокрема володіння контрольним пакетом акцій. Відносини вирішальної залежності можуть встановлюватися за умови отримання згоди відповідних органів Антимонопольного комітету України. Про наявність простої та вирішальної залежності має бути зазначено у відомостях державної реєстрації залежного (дочірнього) підприємства та опубліковано відповідно до закону.
Відповідно до пункту 3 П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», затвердженого   наказом Мінфіну України від 26.04.2000 року № 91, суттєвий вплив - повноваження брати участь у прийнятті рішень з фінансової, господарської та комерційної політики     об`єкта інвестування     без здійснення контролю цієї політики. Свідченням суттєвого впливу, зокрема, можуть бути: 1) володіння двадцятьма або більше відсотками акцій (статутного капіталу) підприємства; 2) представництво в раді директорів або аналогічному керівному органі підприємства; 3) участь у прийнятті рішень; 4) взаємообмін управлінським персоналом; 5) забезпечення підприємства необхідною техніко-економічною інформацією.
Таким чином, для застосування до позивача та компанії-нерезидента «EVERTON ENTERPRISES LTD», Сейшельські острови, положень пункту 9 П(С)БО, позивач має бути учасником такої компанії та діяльність останньої має перебувати під контролем позивача.
Згідно з додатку 2 «Довідка про загальну інформацію щодо платника податків ТОВ «Світ Інструменту Україна» та його діяльність за період 01.01.2015 року по 30.06.2018 року» до Акта перевірки: «ТОВ «Світ Інструменту Україна» не є засновником (учасником), акціонером інших суб`єктів господарювання; ТОВ «Світ Інструменту Україна» не має відокремлених підрозділів», що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що компанія EVERTON ENTERPRISES LTD була учасником TOB «Світ Інструменту Україна» в період з 15.07.2014 року по 28.10.2016 pоку, що підтверджується протоколами № 4 від 20.06.2014 року, № 1 від 25.10.2016 року, договором купівлі-продажу 100% статутного капіталу ТОВ «Світ Інструменту Україна» від 25.10.2016 року та Витягом № 1005917274.
В той же час, у період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року (період за який здійснювалася перевірка відповідачем) учасником позивача була й інша юридична особа - ІНВЕНЧА ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД, яке засновано 26.03.2014 року та зареєстроване за номером 143433, що підтверджується Установчим договором та статутом, Свідоцтвом про правовий статус. Акціонером ІНВЕНЧА ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД є Стефанус Янке, що підтверджується свідоцтвом про посадових осіб.
Згідно Статуту ТОВ «Світ Інструменту Україна», затвердженого Протоколом № 1 від 25.10.2016 року, єдиним засновником даного товариства є ІНВЕНЧА ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД.
В свою чергу, EVERTON ENTERPRISES LTD засноване 10.08.2007pоку та зареєстроване за номером 039683, що підтверджується Установчим договором та статутом, Свідоцтвом про правовий статус (копія додається). Акціонером EVERTON ENTERPRISES LTD є Сентрбрідж Холдингз Лімітед, що підтверджується свідоцтвом про посадових осіб.
Отже, EVERTON ENTERPRISES LTD та ІНВЕНЧА НВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД є різними юридичними особами. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пункт 9 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів не може бути застосований ні до правовідносин ТОВ «Світ Інструменту Україна» та компанії-нерезидента EVERTON ENTERPRISES LTD, ні до порядку визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток підприємств ТОВ «Світ Інструменту Україна», зокрема і в розрізі врахування позивачем курсових різниць по позиці в іноземній валюті, наданій компанією-нерезидентом EVERTON ENTERPRISES LTD, з огляду на наступне.
Із змісту пункту 9 П(С)Б0 21 висновується, що наведені правила застосовуються за наявності кількох умов одночасно, а саме: проведення розрахунків із господарською одиницею позивача за кордоном та наявність заборгованості такої закордонної господарської одиниці, погашення якої не плануються і не є ймовірними в найближчій перспективі.
Водночас, відповідачем не доведено, а судом встановлено відсутність ознак, що ENTERPRISES LTD в перевіряємий період був господарською одиницею позивача, та що позивач був кредитором у досліджуваних відповідачем зобов`язаннях, в той час, як відповідно до змісту Договорів позики від 19.11.2010 року №1/11/2010 та від 10.12.2015 року №10122015, ТОВ «Світ Інструменту України» є Позичальником EVERTON ENTERPRISES LTD.
Таким чином, висновки відповідача, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення форми «П» від 11.12.2018 року №0015921401, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі за 2015 рік - 34     815     600 грн., за 2016 рік - 39     860     526 грн., за 2017 рік - 21     559     526 грн.,- є хибними, а податкове повідомлення -рішення  протиправним і  підлягає  скасуванню.
          Щодо протиправності  податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 11.12.2018 року №0015911401, колегія суддів  виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Згідно з абзацом 1 пункту 123.1. статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами     54.3.1,     54.3.2,     54.3.4,     54.3.5,     54.3.6     пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Підпунктом 140.4.2. пункту 140.4 статті 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням     пункту 3     підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.
Відповідно до пункту 31 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази на  підтвердження продовження строку погашення позик за Договорами позики від 19.11.2010 року №1/11/2010 та від 10.12.2015 року №1012015, а саме: Додаткову угоду від 12.11.2018 року до Договору позики від 19.11.2010 року №1/11/2010, відповідно до положень якої, строк погашення позики становить до 31.12.2020 року   та Додаткову угоду від 22.12.2016 року до Договору позики від 10.12.2015 року №1012015, відповідно до положень якої, строк погашення позики становить до 31.12.2019 року, що додатково свідчить про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у Акті перевірки та не з`ясування обставин операцій між позивачем та компанією-резидентом в повному обсязі.
Таким чином, штрафні санкції у розмірі 14     690 625, 00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 11.12.2018 року №0015911401 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки обґрунтування відповідачем порушення податкового законодавства України з податку на прибуток підприємств стосуються не включення позивачем до інших доходів суми капіталізованих курсових різниць   внаслідок не погашення позики за досліджуваними судом Договорами EVERTON ENTERPRISES LTD.
Отже, висновки суду першої інстанції про протиправність вказаного податкового повідомлення-рішення і наявність підстав до його скасування є обгрунтованими.
Щодо правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення форми «С»   від 11.12.2018 року №0063721409, яким застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної   діяльності, слід зазначити наступне.
Відповідно до розрахунку фінансових санкцій ТОВ «Світ Інструменту Україна» за порушення пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року №637 із змінами, на підставі абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушенням норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року №436/95 (далі також - Указ №436/95) до позивача застосована штрафна санкція у п`ятикратному розмірі (200     404, 48 грн. *5) у сумі 1     002     022, 40 грн.
Положеннями абзацу третього статті 1 Указу № 436/95 (який втратив чинність згідно з Указом Президента України від 20.06.2019 року № 418/2019) визначено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
06.07.1995 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у преамбулі якого вказано, що він визначає правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на всіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. Встановлення норм щодо незастосування РРО у інших законах, крім ПК, не допускається.
Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що до приведення чинного законодавства у відповідність із цим Законом чинні закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 2.6 Положення № 637 (яке втратило чинність 05.01.2018 року згідно з постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148) установлено, що вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книжки (РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци перший - третій цього пункту).
Абзацом третім статті 1 Указу № 436/95 встановлювалась відповідальність за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Водночас прийнятим 06.07.1995 року Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу» також установлена відповідальність за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги). Перелік таких порушень та санкції визначені розділом V «Відповідальність за порушення вимог цього Закону».
Так, пунктом 8 частини першої статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено фінансові санкції за порушення вимог цього закону, а саме: десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі порушення встановленого у пункті 1 статті 9 порядку проведення розрахунків через каси підприємств, установ і організацій, в яких ці операції повинні проводитися з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій у встановленому порядку, або у разі порушення порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному (крім приміського) та авіаційному транспорті.
Питання застосування наведених вище норм було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду (постанова від 20.05.2020 року у справі №1340/3510/18).
У зазначеному судовому рішенні викладено висновок про те, що оскільки шляхом прийняття Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ці правовідносини врегулював законодавчий орган, то Указ № 436/95 припинив дію як у частині визначення складу такого правопорушення як неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій, його положення уже не могло застосовуватися.
Від зазначеної позиції не відступив і Верховний Суд у постанові від 24.06.2020 року у справі №520/795/19.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення форми «С»   від 11.12.2018 року №0063721409 зв`язку із протиправним застосуванням санкцій на підставі абзацу 3 статті 1 Указу №436/95, що є самостійною підставою для задоволення цієї позовної вимоги та нівелює необхідність дослідження та надання оцінки встановлених відповідачем порушень по суті.
          Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень та відповідно наявності підстав для задоволення позову.
          Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували правомірність винесених ним рішень.
          Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
          Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

          Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС залишити без задоволення. 
          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                О.В. Епель

                                                                                          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 18.01.2022р.)