ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21474/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 січня 2022 року                                                                                            м. Київ

          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового поводження апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від    30 серпня 2021 року    у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області    про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-8638-57У від 22.11.2020,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-8638-57У від 22.11.2020.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2021 позовна заява, як така, що не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, залишена без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року адміністративний позов повернуто у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху.
Позивач не погодився із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та повернути справу для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що ухвалу суду від 06.08.2021 про залишення позову без руху не отримував, тому був позбавлений можливості виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху у строк, встановлений судом. Також зазначає, що про існування згаданої ухвали дізнався 31.08.2021 із веб-сайту Судової влади України, у зв`язку з чим того ж дня виконав вимоги ухвали та направив до суду відповідну заяву.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає, а викладені у апеляційній скарзі мотиви скаржника є прийнятні з огляду на таке.
Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що конверт, який надсилався на вказану позивачем у позові адресу, повернувся до суду із довідкою про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Також вказав, що законодавець не покладає на суд обов`язку повторно постановляти ухвалу про залишення позовної заяви без руху в разі повернення листа з такою ухвалою у зв`язку із відсутністю позивача за адресою вказаною в позовній заяві. Оскільки позивач станом на 30.08.2021 не виконав вимоги ухвали від 01.02.2021, то суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2021 направлена позивачу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Однак поштове відправлення повернулося до суду з довідкою про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 116 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.
Як вбачається з відмітки штемпелю поштового відділення на конверті, у якому суд надіслав ухвалу про залишення без руху, Укрпошта отримала конверт 13.08.2021. Довідка про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» містить дату 26.08.2021. Отже, поштове відправлення повернуто на адресу суду протягом 13 днів з дати направлення (13.08.2021 - 26.08.2021). У зв`язку з чим, позивач не отримував ухвали про залишення позову без руху, як наслідок, не мав фактичної можливості усунути недоліки позовної заяви.
Більше того, відповідно до позовної заяви, окрім поштової адреси, позивачем зазначено номер телефона, отже суду першої інстанції було достеменно відомо й інші засоби зв`язку, якими можна було б сповістити позивача про наявність ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З урахуванням того, що суд першої інстанції не вчинив усіх належних дій з метою доведення до відома позивача про наявність ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.08.2021 про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви.  
Такі дії суду обмежили право позивача (в аспекті доступу до суду) і стали перешкодою для захисту його прав.
Колегія суддів зауважує, що право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.
Слід зазначити, що частиною другою статті 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Суд виходить з того, що забезпечення конституційного права на апеляційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляційну скаргу.
У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації заявником права на доступ до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "30" серпня 2021 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя  Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків