Справа № 130/207/22
Провадження № 22-ц/801/617/2022
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року	Справа № 130/207/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О.,
суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П., 
розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Енера Вінниця» про визнання законними дій позивача при укладенні до-
говору з постачання електроенергії,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року про повернення позовної заяви, постановлену у приміщенні суду у м. Жмеринка Вінницької області за головування судді Шепеля К. А., 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Він-ниця» ( далі - ТОВ «Енера Вінниця» ) про визнання законним своїх дій як спо-живача з укладення договору про постачання електроенергії. 
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута йому на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про повернення по-зовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану судову ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для про-довження розгляду. Скаржник вважає оскаржувану ухвалу незаконною, зазна-чає, що при оформленні позовної заяви ним виконані усі вимоги статті 175 ЦПК України, позовна заява подана на виконання вимог суду першої інстанції. Обґрунтування підстав застосування норм закону, на які він посилається у по-зові, має ним здійснюватися під час розгляду справи у судовому засіданні. 
Наданим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 18 лю-того 2022 року правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Частиною другою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скар-ги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини пер-шої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскільки ОСОБА_1 оскаржується ухвала суду, зазначена у пункті шостому статті 353 ЦПК України, ухвалою апеляцій-ного суду від 14 березня 2022 року постановлено здійснити перегляд цієї ци-вільної справи без повідомдення її учасників. 
Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність, обґрунтованість ос-каржуваної ОСОБА_1 ухвали суду першої інстанції від 27 січня 2022 ро-ку у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеля-ційна скарга задоволенню не підлягає. 
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви цілком відповідає зазначеним вимогам. Відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, серед іншого: спосіб ( спо-соби ) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або ін-ший спосіб ( способи ) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; позов повинен містити конкрет-ний зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового урегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок регулю-вання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою ( за наявності ); зазначення щодо наявності у пози-вача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову ( позовів ) до цього ж відповідача ( відповідачів ) з тим самим пред-метом та з тих самих підстав.
У відповідності до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встано-вивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стат-тях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду по-зовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається пода-ною в день первісного її подання до суду. Якщо позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, остання вважається неподаною і по-вертається позивачеві.
Як убачається з матеріалів цієї справи позовна заява ОСОБА_1 ухва-лою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2022 року залишалася без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме виконання вимог статті 175 ЦПК України щодо форми та змісту звернення до суду з урахуванням вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Су-дом було зазначено про необхідність належного викладу змісту позовних ви-мог: викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, яке саме пра-во його порушене, коли і в чому воно виражено, передбачений законом спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав позивача та інтересів або інший спосіб захисту, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Суд підкреслив відсутність посилання позивача на конкретні докази, якими підтверджуються конкретні зазначувані у заяві обставини.
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подана нова позовна заява.
Повертаючи ухвалою від 27 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що подана ним нова позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, фактично вона повністю копіює попередню позовну заяву за виключенням додаткового посилання на статтю 16 ЦК Украї-ни. Тобто позивач не виконав вимог суду щодо приведення у відповідність ЦПК України по формі та змісту його позовної заяви. 
Як уже зазначалося, згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України по-зовна заява повинна, зокрема, містити зміст позовних вимог: спосіб ( способи ) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спо-сіб ( способи ) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який пози-вач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрун-товує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі прово-дилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий поря-док урегулювання спору.
Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті сьомому постанови Пле-нуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді пер-шої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позов-ній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обста-вини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтвер-джують кожну обставину.
З викладеного убачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прий-няти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто пра-вові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова квалі-фікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
За нормами статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням дока-зів, що підтверджують такі обставини. 
Однак належить погодитися з висновками суду першої інстанції, що зі змісту позовної заяви, як первісної, так і нової, поданої ОСОБА_1 на ви-конання вимог ухвали суду першої інстанції від 21 січня 2022 року, не убача-ється можливим будь-яким чином виокремити ані характер правовідносин, ані які ж права позивача порушені, зважаючи, що договір, про який він вказує, під-писаний, та яким чином, у чому полягає невизнання відповідачем цього дого-вору, узагалі не визначені підстави позову. 
Подана до суду позовна заява викладена у довільній формі та містить твер-дження, сформоване у виді двох речень про отримання та наступне підписання договору з відповідачем, а також у ще одному реченні вказано про невизнання цього ж договору ТОВ «Енера Вінниця». Однак звичайна констатація певного факту в узагальненій формі не може вважатися належним обґрунтуванням по-зовних вимог. Саме ж по собі зазначення правових норм з урахуванням абс-трактного викладу підстави позову не є достатньою умовою для прийняття по-зовної заяви до розгляду. У свою чергу саме лише посилання на пункт третій частини другої статті 16 ЦК України не є достатнім, адже які дії відповідача мають бути припинені у такий спосіб захисту узагалі є незрозумілим, про нього у позовній заяві жодним чином не йдеться. 
Тобто, належить констатувати, що подання нової позовної заяви, яка є ана-логічною первісній позовній заяві, не було спрямоване на виконання вимог су-ду. Відтак залишається не спростованою та обставина, що дійсно залишилися невиконаними вимоги ухвали суду першої інстанції, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви на підставі час-тини третьої статті 185 ЦПК України.
Слід враховувати й те, що повернення заяви не перешкоджає ОСОБА_1 повторно звернутися до суду з відповідним позовом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Вимоги апеляційної скарги можуть бути задоволені апеляційним судом у разі, якщо вони містять посилання на те, у чому полягає неправильність оскар-жуваного рішення ( яким відповідно до норм статті 258 ЦПК України є також ухвала суду ) та містять визначені чинним цивільним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апе-ляційної інстанції. В апеляційній скарзі особа, яка її подала, ОСОБА_1 фор-мально виражає незгоду з ухвалою, однак при цьому не спростовує об`єктив-ними даними висновки суду першої інстанції.
Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосу-вання статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд ( рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року ).
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задово-лення.
Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січ-ня 2022 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про визнання законними дій позивача з укладення договору щодо постачання електроенергії - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді                             Л. О. Голота

В. П. Рибчинський