Номер провадження: 33/813/278/22
Номер справи місцевого суду: 522/23743/21 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., при секретарі судового засідання Стояновій Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 30.12.2021, відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Градениці Біляївського р-ну Одеської обл., громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 та його представника Малешевій М.В. у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ОСОБА_1 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на користь держави України, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнутий судовий збір у розмірі 454 грн.
Судом 1-ої інстанції було встановлено, що 05.11.2021, о 02 год. 20 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos», держ. знак НОМЕР_1 , по вул. Мечнікова, біля буд. №34, у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:
- суд 1-ої інстанції не врахував те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №018095 від 05.11.2021 складений з порушеннями, так як в ньому не зазначені жодні ознаки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а лише вказано, що «водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння», при цьому, в акті огляду зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки: «характерний запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, забарвлення обличчя» Проте, з досліджених відеозаписів вбачається, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки нестійкої ходи, забарвлення обличчя, які були зазначені в акті огляду, що свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП;
- поза увагою суду залишилось те, що поліцейський не проінформував його про конкретну причину зупинки транспортного засобу, а повідомив, що його транспортний засіб на період руху не мав освітлення номерного знаку. Тільки після того, як було з`ясовано, що номерний знак мав і має підсвічування, працівники поліції вирішили перевірити документи, а пізніше його на стан алкогольного сп`яніння, чим фактично порушили вимоги ч. 3 ст. 37 Закону України «Про національну поліцію», оскільки підстав для зупинки автомобілю не існувало;
- поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, тому він вважається недійсним, а сам протокол - недопустимим доказом його вини, оскільки йому не пропонувалося пройти огляд у закладі охорони здоров`я, при проведенні тестування, йому не надали відповідні документи, а саме сертифікат на газоаналізатор «DRAGER 7510 ARLM 0428» або «DRAGER 6810»;
- в порушення ч. 1 ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом;
- матеріали справи не містять сертифікат відповідності вимірювальної техніки приладу «Драгер», у зв`язку з чим неможливо зробити висновок, що огляд водія на стан сп`яніння було проведено сертифікованим приладом, який відповідно до закону пройшов необхідну повірку. Окрім того, технічний засіб «DRAGER 6810». який зазначений у акті огляду, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України;
- суду не надані належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування т/з DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_2 , саме ОСОБА_1 . З наданого відеозапису поліцейського лише вбачається, що він знаходиться на сидінні водія, коли працівники поліції під`їхали до його автомобіля. Таким чином сам факт керування транспортним засобом встановити не можливо, докази, додані до протоколу, не підтверджують цю обставину.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить постанову суду 1-ої інстанції відносно нього скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В судові засідання апеляційного суду призначене на 11 год. 30 хв. 25.03.2022 ОСОБА_1 , або його захисник не з`явився, викликався судом належним чином, причини неявки не повідомив, із жодними клопотаннями не звертався, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №018095 від 05.11.2021 (а.с.3);
- висновком тесту приладу «Drager Alсotest», про проходження  ОСОБА_1  освідування з показником алкоголю - 2. 38 % (а.с.4);
- матеріалами відеофіксації адміністративного правопорушення.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015. 
Що стосується доводів апелянта відносно того, що у протоколі не вказані жодні ознаки алкогольного сп`яніння, апеляційний суд приймає їх до уваги, водночас зауважує, що такі ознаки зазначені в акті огляду, окрім того, зі змісту відео фіксації правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, а саме пива. (файл 01267@2021110504224510, час - 04:44). 
Разом з тим, із перегляду відеозапису неможливо беззаперечно встановити зокрема забарвлення обличчя, про відсутність чого зазначає апелянт, водночас будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису правопорушення не надано.
Апеляційний суд критично відноситься до доводів апелянта відносно того, що у працівників патрульної поліції не існувало підстав для зупинки автомобіля, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції під час розмови з ОСОБА_1 пояснили причину перевірки документів, а саме через необхідність перевірки підсвічування номерного знаку, окрім того, апеляційний суд наголошує, що у відповідності до п. 2.5 «Правил дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Окрім того, апеляційний суд зауважує про суперечливість доводів апелянта відносно того, що суду 1-ої інстанції не були надані докази на підтвердження того, що саме він керував транспортним засобом, з огляду на зазначені вище посилання  ОСОБА_1  про відсутність у працівників патрульної поліції підстав для зупинки його автомобіля.
Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що поліцейським було порушено порядок його огляду на стан сп`яніння, тому він вважається недійсним, а складений щодо нього протокол - недопустимим доказом його вини, оскільки йому не пропонувалося пройти огляд у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
З огляду на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та не висловив свою незгоду з його результатами, необхідність пропонувати пройти огляд у закладі охорони здоров`я була відсутня.
Апеляційний суд приймає до уваги посилання ОСОБА_1 відносно того, що йому не надали відповідні документи, а саме сертифікат на газоаналізатор «DRAGER 7510 ARLM 0428» або «DRAGER 6810», однак зауважує що вказане порушення не спростовують наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       На думку апеляційного суду, суд 1-ої інстанції обґрунтовано зауважив про те, що ОСОБА_1 фактично був відсторонений від керування транспортним засобом, окрім того з відео фіксації правопорушення вбачається, що після складення протоколу працівники повідомили ОСОБА_1 про неможливість керувати транспорти засобом. (файл 01267@2021110505205110).
Що стосується доводів апелянта відносно того, що матеріали справи не містять сертифікат відповідності вимірювальної техніки приладу «Драгер», у зв`язку з чим неможливо зробити висновок, що огляд водія на стан сп`яніння було проведено сертифікованим приладом, який відповідно до закону пройшов необхідну повірку та про те, що технічний засіб «DRAGER 6810». який зазначений у акті огляду, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, апеляційний суд зауважує таке.
Дійсно, з матеріалів справи, а саме із протоколу про адміністративне правопорушення та із висновку тесту вбачається, огляд ОСОБА_1 був проведений за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», тоді як у акт огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що огляду був проведений за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810». 
Водночас, на думку апеляційного суду вказане порушення є технічною опискою та не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, з урахуванням також пояснень самого апелянта про вживання ним алкоголю. При цьому, газоаналізатор «Drager Alcotest 7510», за допомогою якого здійснювалась перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння входить до переліку спеціальних технічних засобів, на які видано сертифікат відповідності №UA.TR.039.645, як вбачається із реєстру ДП «Український медичний центр сертифікації».
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді 1-ої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 38, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського райсуду м. Одеси від 30.12.2021 про накладення стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца