Справа № 143/1161/20
Провадження № 22-ц/801/355/2022
Категорія: 30
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року	Справа № 143/1161/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О.,
суддів Голоти Л. О., Оніщука В. В.,
за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., особи, яка подала апеляційну скаргу, прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури Вой-цишеної Г. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеля-ційного суду цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним 
договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру, 
за апеляційною скаргою керівника Немирівської окружної прокуратури Він-ницької області Петраша Ростислава Івановича на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 січня 2021 року, ухвалене у примі-щенні суду у м. Погребище Вінницької області за головування судді Бойка А.В., повний текст складення якого не зазначений, 

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Погребищенський ра-йонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання до-говору купівлі-продажу квартири, не посвідченого нотаріально, дійсним, ви-знання права власності на квартиру. Позов мотивований наступними обстави-нами. 07 травня 2019 року ОСОБА_1 придбав у  ОСОБА_3  квартиру АДРЕСА_1 , уклавши договір про купівлю-продаж у простій письмовій формі, повністю сплативши кошти за цю нерухомість, отримав ключі від квар-тири і вступив у володіння нею.  ОСОБА_3  зобов`язався виготовити усю необхідну документацію на квартиру для нотаріального посвідчення договору, але ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Батько ОСОБА_3  -  ОСОБА_2  не бажає успадковувати квартиру  АДРЕСА_1 , через що  ОСОБА_4  не може нотаріально оформити купівлю-продаж помешкання, здійс-нити державну реєстрацію цього майна на своє ім`я. Посилаючись на норми статті 220 ЦК України, досягнення домовленості із ОСОБА_3  за його жит-тя по усіх істотних умовах правочину, позивач вважає, що право власності на квартиру перейшло до нього, відбулося повне виконання укладеного договору.  ОСОБА_1  просив визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір ку-півлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ним та  ОСОБА_3 , визнати за позивачем право власності на вказане майно. 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 січня 2021 року позов задоволений повністю, визнаний дійсним нотаріально не посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 -чем. За ОСОБА_1 визнане право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області Петраш Р. І. в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оскаржує в апеляційному порядку рішення Погребищенсь-кого районного суду Вінницької області від 12 січня 2021 року, просить поно-вити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення суду першої інс-танції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, стягнути з по-зивача на користь Вінницької обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 гривні. Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, прокурор зазначає про його незаконність, необгрунтованість через неповноту з`ясування обставин, що ма-ють значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до порушення норм процесу-ального права, неправильного застосування норм матеріального права. Скарж-ник вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, непра-вильно, неповно встановив обставини, які мають значення для справи. З поси-ланням на норми статей 655, 657 ЦК України прокурор зазначає, що законо-давець визначив обов`язковим дотримання письмової форми та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, інакше правочин є нікчемним. Законодавець пов`язує можливість визнання судом договору дійс-ним виключно у разі безповоротного ухилення однієї із сторін від його нотарі-ального посвідчення чи втратою стороною можливості з будь-яких причин но-таріально посвідчити правочин. З огляду на фактичні обставини цієї справи у суду не було підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . Під час нотарі-ального посвідчення угоди купівлі-продажу нерухомості сплачуються обов`яз-кові платежі та збори до бюджету, про що відомості у матеріалах справи від-сутні. З отриманого від відчуження квартири доходу до бюджету підлягає спла-ті 5% від вартості квартири, яка згідно зі звітом про оцінку становить 71510,00 гривень, а саме 3575,50 гривень, а також військовий збір у розмірі 1,5 відсотків від доходу, що становить 1072,65 гривні. Загальна сума несплачених державі коштів складає 4648,00 гривень. Не виконані сторонами у справі й вимоги Зако-ну України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», у справі відсутня інформація щодо сплати зазначеного збору у розмірі 1 відсотка, тобто 715,10 гривень. У зв`язку з прийняттям судом незаконного рішення до бюджету та Пенсійного фонду України не надійшло обов`язкових платежів на загальну суму 5363,25 гривень. Прокурор вказує, що дотримання належної процедури оформлення прав власності на нерухоме майно беззаперечно становить інтерес держави, оскільки крім сплати передбачених законодавством платежів до бю-джету, особи повинні дотримуватися законодавчо визначеної процедури набут-тя, переходу права власності на нерухоме майно, що підтримує авторитет дер-жави, органів судової влади, якими вирішуються спори щодо майнових прав. З огляду на допущені порушення норм матеріального і процесуального права у цій справі існування незаконного рішення спричиняє шкоду інтересам держави. Прокурор у відповідності до чинних норм законів, Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді, вправі зверта-тися до суду з позовами про захист інтересів держави. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 липня 2018 року у справі № 926/1111/15 ), від 13 листопада 2018 року у справі № 910/2989/18, від 17 січня 2019 року у справі № 923/241/18, від 21 січня 2019 року у справі № 909/516/18, погодив-шись з доводами прокурора щодо наявності підстав для представництва інтере-сів держави. Органами, уповноваженими державою на виконання представ-ницьких функцій у спірних правовідносинах, є Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, проте ними заходи щодо перегляду в апе-ляційному порядку рішення Погребищенського районного суду Вінницької об-ласті від 12 січня 2021 року не здійснювалися, що свідчить про їх бездіяльність, неналежне виконання ними своїх представницьких повноважень. Відповідно, на думку скаржника, убачаються підстави для оскарження судового рішення прокурором у межах компетенції, передбаченої статтею 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру». 
Ухвалою апеляційного суду від 17 січня 2022 року клопотання керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області Петраша Р. І. про по-новлення строку на апеляційне оскарження рішення Погребищенського район-ного суду Вінницької області від 12 січня 2021 року задоволене, йому понов-лений цей строк, ухвалою від 27 січня 2022 року відкрито апеляційне прова-дження у справі. 
Визначеним цивільним процесуальним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 27 січня 2022 року правом подати відзив на апеляційну скаргу прокурора скористався позивач ОСОБА_1 , відзив якого надійшов у суд 10 лютого 2022 року. Позивач вважає, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою, викладені в ній вимоги, обставини не відповідають чинному законодавству. Державні органи, інтереси яких представляє і захищає проку-рор, до участі у справі не залучалися, питання про порушення їхніх прав, сво-бод, інтересів, обов`язків не вирішувалося. Прокурор у своїй скарзі не навів об-ставин, які були судом неправильно, неповно встановлені, не зазначив, які саме норми процесуального і матеріального права порушені, неправильно застосова-ні під час розгляду справи. Навпаки, на думку ОСОБА_1 , прокурор під-твердив законність ухваленого судом рішення. Одна із сторін договору купівлі-продажу ухилилася від його нотаріального посвідчення. Посилаючись на ви-ключення з частини другої статті 657 ЦК України слів «та державної реєстра-ції», ОСОБА_1 вказує на можливість застосування у цій справі норм статті 220 ЦК України, оскільки продавець квартири ОСОБА_3 помер, а його батько ухилився від нотаріального посвідчення укладеного сином правочину. ОСОБА_1 вважає, що прокурор не довів порушення рішенням суду прав та інтересів зазначених ним державних органів, тому він не може оскаржувати за-конність, обгрунтованість рішення, яке стосується інших осіб, котрі беруть участь у справі. Окремо позивач наводить у відзиві сумніви стосовно правиль-ності поновлення скаржнику процесуального строку на оскарження рішення суду, обгрунтованість подання скарги за узгодження з державними органами, в інтересах яких здійснюється оскарження. ОСОБА_1 просить у відзиві за-лишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а оскаржуване ним рішення суду без змін. 
У судове засідання апеляційного суду позивач та відповідач, представники Головних управлінь Державної податкової служби у Вінницькій області, Пен-сійного фонду у Вінницькій області не з`явилися з невідомих причин, хоча усі вони завчасно, в установленому порядку повідомлені про місце, день і час роз-гляду справи, про що свідчать додані до матеріалів справи рекомендовані пош-тові повідомлення стосовно вручення судових повісток та витяг з трекінгу ПАТ «Укрпошти». Будь-яких заяв від зазначених учасників справи суду не над-ходило. Ураховуючи викладені обставини, відповідно до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження прокурором рішення суду першої інстанції у відсутності сторін у справі, учасників, котрі не з`явилися у судове засідання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі прокурора Вінницької обласної прокуратури Войцишеної Г. В., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, переві-ривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції нале-жить скасувати як незаконне, ухвалене з грубим порушенням норм матері-ального права з огляду на наступне.
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтува-тися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотри-манням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 січ-ня 2021 року не відповідає зазначеним вимогам, воно є незаконним та не об-грунтованим.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, процитувавши у рішенні норми частини другої статті 220, статей 328, 334, 638, 655, 657 ЦК України, зазначив, що позов слід задоволити, оскільки між сторонами у справі 07 травня 2019 року у простій письмовій формі укладений договір купівлі-про-дажу квартири АДРЕСА_1 , виконані усі істотні умови цього договору, але у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 договір неможливо посвідчити нотаріально, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права на квартиру. Задоволення позову ОСОБА_1 , за висновком суду першої інстанції, не суперечить законові, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, тому суд визнав дійсним договір купівлі-продажу, визнав за позивачем право власності на придбане нерухоме майно у відповідності з нормами статті 328 ЦК України. 
Це усі висновки суду першої інстанції. Вони свідчать про неправильне застосування, нехтування чинними нормами матеріального права, застосування норм права, які не підлягали застосуванню за наявних у справі фактичних обставин та не регулюють виниклі між сторонами у справі правовідносин. 
Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не тягне обов’язку суду відповідним рішенням задоволити заявлені вимоги. Чинне на час ухвалення оскаржуваного судового рішення цивільне процесуальне законодавство перед-бачало можливість суду у разі визнання відповідачем позову за наявності для того підстав ухвалити рішення про задоволення позову. Якщо визнання від-повідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси ін-ших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповіда-чем позову і продовжує судовий розгляд з метою ухвалення законного, об’-єктивного, обгрунтованого рішення.
У справі очевидно відсутні належні та допустимі докази щодо належності відповідача ОСОБА_2 , він безспірно є неналежним відповідачем, оскільки не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , відсутні будь-які документи щодо їхньої спорідненості за першою чергою спадкоємництва. Крім цього, су-дом не встановлена наявність чи відсутність інших спадкоємців померлого, які потенційно мають право на спадкове майно. Для цього належало витребувати спадкову справу до майна спадкодавця, що є зрозумілим, очевидним та не вико-нане судом з незрозумілих причин.
Окремо належить звернути увагу, що заява, подана суду від імені ОСОБА_2 , не завірена належним чином, тому повинна піддаватися критичній оцінці як документ узагалі, зокрема, написаний саме відповідачем, який є, як зазна-чалося, неналежним.
Згідно вимог статей 328, 657 ЦК України, на які посилався позивач та суд в обгрунтування свого рішення, право власності набувається, зокрема, із право-чинів. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту пе-редання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право влас-ності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, вини-кає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 
Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами ви-моги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За правилами частини другої статті 220 ЦК України у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмо-вими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З матеріалів справи убачається, що спору між сторонами не існувало. Уже ця дійсна обставина виключає вирішення його як такого за визначеним пред-метом спору судом. Крім цього, продавець не ухилявся від нотаріального по-свідчення правочину, та, власне, сторонами у справі не укладався в установле-ному порядку договір купівлі-продажу квартири. Останній в матеріалах справи відсутній, а доданий до позовної заяви договір у простій письмовій формі не є правочином у розумінні цивільного законодавства у частині угод з нерухоміс-тю.
Докази, на які в обгрунтування законності вимог ОСОБА_1 послався суд, не можна у повному обсязі визнати належними, достовірними та достат-німи. Необхідно зауважити, що як такі докази у рішенні суду не зазначені уза-галі, лише міститься виклад обставин справи, які на предмет об`єктивності не підтверджені в установленому порядку. Домовленості майбутньої угоди купів-лі-продажу помешкання як нерухомого майна сам договір як правочин собою не підміняють, нічого юридично не підтверджують відносно предмета спору, є абсолютно формальними. Фактично судом констатовано лише і виключно твердження позивача, викладені у позовній заяві. 
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» націо-нальні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав лю-дини і основоположних свобод та протоколи до неї і приктику Європейського суду як джерело права. 
З усталеної практики Європейського суду з прав людини, статті 76 ЦПК України слідує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і запе-речення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішен-ня справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке до-ведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгодже-них між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фак-тів. 
Частиною другою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі не-обхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту дер-жавної реєстрації. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-прода-жу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири ) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
За змістом приписів вказаної норми, правила частини другої статті 220 ЦК України не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких право-чинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов’язується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов’язків для сторін. 
Суд першої інстанції вказані норми матеріального права проігнорував, на-лежним чином не визначився у правовідносинах, які виникли у справі, та, буду-чи обізнаним про відсутність у справі самого договору купівлі-продажу, що є предметом спору, все ж ухвалив у справі відверто незаконне рішення.
Оскаржуючи ухвалене 12 січня 2021 року судове рішення, прокурор під-креслює, що суд не звернув уваги на нікчемність договору, про який йдеться між продавцем і покупцем, на відсутність доказів позивача, наведення ним будь-яких фактів стосовно безповоротного ухилення відповідача, яким вказаний без будь-яких законних для того підстав ОСОБА_2 , від нотаріального по-свідчення правочину і втрати стороною можливості з будь-яких причин посвід-чити угоду в установленому порядку. 
Крім викладеного, оскаржуваним судовим рішенням безперечно порушені економічні інтереси держави, оскільки, враховуючи вартість спірного нерухо-мого майна у вигляді житлової квартири, про яку йдеться як предмет купівлі-продажу, у розмірі 71510,00 гривень до бюджету не сплачене державне мито за належне оформлення угоди та не стягнуті військовий збір, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, що свідчить про недоотримання державою коштів у сумі понад п`ять тисяч гривень. 
Прокурор, оскаржуючи в інтересах держави рішення суду першої інс-танції, зазначає, що державні органи, яких безпосередньо стосується питання, в інтересах яких прокуратурою подана апеляційна скарга, з моменту ухвалення оскаржуваного рішення жодних заходів щодо його перегляду в апеляційному порядку не вживали. Це свідчить про бездіяльність органів, до компетенції яких віднесені представницькі повноваження у даній сфері. Через вказане на підставі статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України прокуратурою подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги посадової особи Немирівської окружної проку-ратури Вінницької області заслуговують на увагу, вони обгрунтовано спросто-вують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, є об`єктивно достатніми для визнання вимог позивача такими, що підлягають залишенню без задоволення.
Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, ви-кладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправиль-не тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи необхідність залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, на користь особи, яка подала апеляційну скаргу, підлягають стягненню з позивача понесені у справі судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Немирівської окружної прокуратури Він-ницької області Петраша Ростислава Івановича задоволити.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним нотаріально не посвідченого договору купівлі-про-дажу, визнання права власності на квартиру - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_3 , на користь Вінницької обласної прокуратури ( 21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, код ЄДРПОУ 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений на користь дер-жави за подання апеляційної скарги у сумі 1261,20 гривень ( одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 коп.). 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вер-ховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 28 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач                                         Т. О. Денишенко  

Судді                                 Л. О. Голота

 
В. В. Оніщук