ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2022                     м. Дніпро         Справа №  912/2962/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення – виклику сторін) апеляційну скаргу Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 29.12.2021 (суддя Коваленко Н.М.) про повернення 
зустрічної позовної заяви №б/н від 22.12.2021 Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича, с. Миколаївка, Кропивницький р-н, Кіровоградська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.Енерджи", м. Миколаїв
про стягнення 1 196 973,69 грн.
у справі № 912/2962/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.Енерджи",                           м. Миколаїв
до відповідача Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича,              с. Миколаївка, Кропивницький р-н, Кіровоградська область
про стягнення 388 962,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і ухвала суду першої інстанції.
У грудні 2021 до Господарського суду Кіровоградської області звернулось Фермерське господарство Ковалевського Віталія Івановича (далі – ФГ Ковалевського В.І.) із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.Енерджи" (далі – ТОВ «Д.Енерджи») про стягнення коштів у сумі 1  196  973,69 грн.
Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 29.12.2021 зустрічну позовну заяву ФГ Ковалевського В.І. повернуто без розгляду, з підстав порушення 15-денного строку звернення до суду з відповідним позовом, що обумовлено положеннями ст.ст. 165, 180 ГПК України.
Місцевий господарський суд зауважив, що заява, яка надійшла до суду 07.12.2021 від господарства про відкладення засідання і ознайомлення з матеріалами справи, свідчить про факт обізнаності відповідача за первісним позовом про існування даного спору. Відповідно, 15-денний строк, встановлений для подання відзиву, отже, і зустрічного позову, не може починати свій перебіг (обраховуватись) від кінцевої дати ознайомлення відповідачем за первісним позовом з матеріалами справи (13.12.2021).
Зустрічний позов мав бути наданий суду до 22.12.2021 включно, однак поданий господарством на пошту 24.12.2021, тобто з пропуском строку на його подання, при цьому відповідачем за первісним позовом не надано вмотивованого клопотання про продовження строку та не зазначено причини пропуску.
З підстав викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про повернення зустрічного позов заявнику на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.
2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, ФГ Ковалевського В.І. звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 29.12.2021 в частині, що стосується повернення зустрічного позову, змінити мотивувальну частину рішення, що стосується пропущення строку на подачу зустрічного позову, направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що:
-          в матеріалах справи наявні докази неотримання скаржником станом на 07.12.2021 будь-яких документів щодо цієї справи;
-          про існування цього позову ФГ Ковалевського В.І. дізналось випадково, з даних з сайту Судової влади, відслідковуючи стан розгляду двох інших справ (№912/1135/21 і №912/525/21), після чого скаржник негайно звернувся до суду з клопотанням про відкладення судового засідання і про необхідність ознайомлення зі справою. Ознайомлення з матеріалами справи відбулось 13.12.2021;
-          протягом розумного строку (9 днів), з часу ознайомлення зі справою, скаржник підготував і направив через поштове відділення 24.12.2021 до суду відзив та зустрічний позов. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, наведене проігнорував;
-          відділення поштового зв`язку за місцем реєстрації скаржника є пересувним, працює відповідно до графіку кожний четвер, а відмітки про повернення поштового відправлення (№5401806701796) за закінченням терміну зберігання і відправлення №2502205206240, у зв`язку з відсутністю адресата, зроблені у середу, тобто в інший день, що є неможливим. Працівники Укрпошти у цей день не приїздили за адресою господарства, не вручали документи. Вказане, на думку скаржника, спростовує посилання на відсутності адресата та не отримання поштових відправлень;
-          матеріали справи не містять письмових доказів в розумінні ст. 73 ГПК України ані про отримання скаржником позовної заяви, яка була прийнята судом після усунення позивачем недоліків, згідно ухвали від 18.10.2021, ані про отримання ухвали про відкриття провадження від 08.11.2021. Час ознайомлення господарства зі справою (13.12.2021) визначає момент отримання ухвали про відкриття провадження у справі, тобто є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку в розумінні ст. 116 ГПК України (14.12.2021+15 днів = 29.12.2021 є останнім днем перебігу процесуальних строків для надання відзиву, і відповідно, зустрічного позову);
-          факт ознайомлення представника скаржника зі справою 13.12.2021 і подання відзиву спільно із зустрічним позовом до поштового відділення зв`язку 24.12.2021, тобто до спливу 15-денного строку - 29.12.2021, виключили необхідність звернення ФГ Ковалевського В.І. з будь-якими клопотаннями про продовження або поновлення строків, що помилково не було враховано місцевим господарським судом;
-          самостійний позов за місцем знаходження позивача підсудний Господарському суду Миколаївської області, а прийняті судами рішення без дослідження спільної доказової бази, поданої сторонами, можуть різниться, що призведе по подальшої судової тяганини, а виключно розгляд первісного та зустрічного позовів одночасно, забезпечить об`єктивність, повноту і справедливість судового розгляду;
-           12.01.2022 через канцелярію суду господарство, на виконання змісту ухвали від 29.12.2021, звернулось з клопотанням про продовження строку на прийняття відзиву.
3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Білецька Л.М. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Вечірко І.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 29.12.2021 у справі № 912/2962/21; вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 30.03.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Верхогляд Т.А., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю Білецьку Л.М. (доповідач), суддів Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а в оскаржуваній частині ухвала має бути залишена без змін з наступних підстав.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 08.11.2011 прийнято позовну заяву ТОВ "Д.Енерджи" до ФГ Ковалевського В.І. про стягнення 374 535,15 грн. - основного боргу, 12 180,08 грн. – пені та 2 247,21 грн. - 3% річних до розгляду та відкрито провадження у даній справі.
Відповідачу за первісним позовом надано 15 днів для підготування та подачі відзиву на позовну заяву, що має відповідати вимогам ст. 165 ГПК України.
07.12.2021 від представника відповідача за первісним позовом надійшло клопотання (заява) про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи.
13.12.2021 представник господарства ознайомився з матеріалами справи, згідно відмітки на його заяві від 07.12.2021.
24.12.2021 ФГ Ковалевського В.І. направлено до місцевого господарського суду, зокрема, зустрічний позов про стягнення з ТОВ "Д.Енерджи" коштів в сумі 1  196  973,69 грн.
За результатами розгляду вказаної заяви позивача за зустрічним позовом, 29.12.2021 місцевий господарський суд дійшов висновку про її повернення на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України, з чим наразі не погоджується представник господарства.
Крім того, 12.01.2022 через канцелярію господарського суду першої інстанції ФГ Ковалевського В.І. звернулось з клопотанням про продовження строку на прийняття відзиву на первісний позов.
6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
У частині 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України вказано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Як вбачається із матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.11.2021, якою було встановлено 15-денний строк з дня отримання ухвали на подання відзиву на первісний позов, не була вручена ФГ Ковалевського В.І. Поштове відправлення повернулось з відміткою відділення поштового зв`язку підстав повернення «відсутність адресата за вказаною адресою».
Судова ухвала направлена на адресу відповідача за первісним позовом, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних -підприємців та громадських формувань (також зазначена самим відповідачем у поданому 24.12.2021 відзиві).
Пунктом 4,5 ч. 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Апеляційний господарський суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу скаржника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, тобто суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19).
Матеріалами справи підтверджено та визнається скаржником, що з 07.12.2021 відповідач за первісним позовом знав про існування даного спору, що підтверджується заявою про відкладення судового засідання і ознайомлення з матеріалами справи, доступ до яких представник скаржника отримав 13.12.2021.
Надаючи оцінку обставинам дотримання скаржником строку, визначеного положеннями ст. ст. 165, 180 ГПК України, а саме: 
-          відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 ГПК України);
-          відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (ч. 1 ст. 180 ГПК України),
апеляційний господарський суд поділяє висновок місцевого суду щодо недотримання скаржником вказаного строку для вчинення процесуальних дій учасником справи, оскільки останньою датою звернення до місцевого господарського суду із заявою, в порядку ст. 180 ГПК України, є саме 22.12.2021, тобто з перебігом 15 днів від дати звернення відповідача за первісним позовом до канцелярії суду 07.12.2021 (07.12.2021 + 15 днів = 22.12.2021, ср.).
Таким чином, подана скаржником до відділення поштивого зв`язку зустрічна позовна заява 24.12.2021 є такою, що подана з порушенням вимог ч. 1 ст. 180 ГПК України.
Частиною шостою статті 180 Господарського процесуального кодексу України установлено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зустрічна позовна заява ФГ Ковалевського В.І., подана до господарського суду з порушенням вимог частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, підлягає поверненню заявнику.
Необхідно наголосити, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, встановлених процесуальним законодавством. Тому повернення заявникові зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин першої, другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Доводи апеляційної скарги, що детально описані в п. 2 цієї постанови, під час апеляційного провадження були дослідженні судом апеляційної інстанції та частково спростовані в п. 6 цієї постанови.
Щодо інших доводів скаржника, то відповідно до ст.ст. 118, 119 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Виходячи із системного аналізу положень частини третьої статті 2, частин першої, другої статті 42 ГПК України, до сторін та учасників справи застосовуються єдині принципи судочинства, а учасники справи є рівними у своїх правах. Водночас, статтею 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають не лише права, але й обов`язки, дотримання або недотримання яких безпосередньо впливає на результат розгляду справи судом. Згідно частини першої статті 61 ГПК України, зазначені права та обов`язки поширюються також і на представника учасників у справі та можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених частиною другою статті 61 ГПК України.
При цьому, у відповідності до положень ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, учасники справи, незалежно від їх статусу (сторона у справі чи її представник/представники), повинні не лише користуватися наданими їм процесуальними правами, але й чітко виконувати передбачені процесуальним законом обов`язки, що у свою чергу повинно забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору судом.
Крім того, за змістом ст. 180 ГПК України законодавець встановив преклюзивний строк для пред`явлення зустрічного позову, порушення якого має наслідком повернення позовної заяви, а можливість поновлення такого строку (як це до прикладу передбачено ст.ст. 80, 99 Господарського процесуального кодексу України) не передбачено. Такі висновки суду, зокрема, підтверджуються формулюванням законодавцем положень ч. 6 ст. 180 ГПК України, якими чітко визначено наслідок пропуску строку - повернення позову без будь-якого посилання на можливість його поновлення за наявності поважних причин пропуску.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що нормами ГПК України не надано право господарським судам довільно тлумачити норми вказаного Кодексу.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (постанова ВС від 07.08.2020 №754/10996/19). Доступ до правосуддя не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України. Тому, учасники провадження мають розуміти, що встановлені судом строки будуть застосовані.
Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє ФГ Ковалевського В.І. права звернутись до господарського суду з окремим позовом в загальному порядку (аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 904/2739/18).
Посилання скаржника на недоцільність розгляду в окремих провадженнях спорів, що виникли між сторонами, є такими, що зроблені виключно на особистих уявленнях скаржника, та не мають посилання на норму закону, яка наділяє скаржника правом вирішення визначати відмінний порядок вчинення процесуальних дій, від того, що визначений ГПК України. Крім того, оскаржувана ухвала (в частині) не містить правової оцінки щодо предмету та підстав заявленого скаржником зустрічного позову, відтак, є помилковими посилання скаржника на автоматичний розгляд позовів в одному провадженні.
З приводу решти доводів, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.
Обставини, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, що свідчить про безпідставність заявлених скаржником вимог.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної  скарги.
Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана в частині ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається. Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-284 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 29.12.2021 про повернення зустрічної позовної заяви у справі № 912/2962/21 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 29.12.2021 про повернення зустрічної позовної заяви у справі № 912/2962/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                   Л.М. Білецька  

Суддя                                                                                         І.О. Вечірко

Суддя                                                                                           Ю.Б. Парусніков