ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року	Львів	Справа № 300/2395/21 пров. № А/857/20969/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                   Хобор Р.Б.,
суддів                                                                        Бруновської Н.В., Матковської З.М.
                     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/2395/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

                                                          В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачці в розмірі 80 відсотків складових заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01.10.2020 року перерахунок та виплату пенсії позивачці за вислугою років, з врахуванням виплачених сум пенсії, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII та статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, у розмірі 80 відсотків складових заробітної плати, на підставі довідки Прокуратури Івано-Франківської області від 25.02.2021 року № 21-74вих-21, без обмеження її граничного розміру.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи рішення у вказаній справі, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII в частині визначення відсоткового розміру пенсії, є виправданим, як таке, що усуває дискримінацію у розмірах пенсії між тими, яким пенсія призначена вперше за нормами цього Закону та тими, яким пенсія призначена раніше, до набрання законної сили Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.
Щодо обмеження пенсії максимальним розміром суд першої інстанції керувався правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, яка просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає, що Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII не має зворотної дії в часі, а тому, норми цього закону, в частині відсоткового розміру пенсії, виходячи із суми грошового забезпечення, не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли до набрання чинності цим законом.
Щодо обмеження пенсії максимальним розміром, то позивачка вважає, що максимальним розміром може бути обмежена пенсія, яка призначена, виключно, працюючим пенсіонерам, на яких поширюється дія Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII. Оскільки позивачка є непрацюючим пенсіонером, то вона вважає, що дія норм Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, в частині обмеження пенсії максимальним розміром прокурорських працівників, на неї не поширюється.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивачка з 23.05.2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.
Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2016 року в справі № 347/1311/16, яка набрала законної сили 03.10.2016 року, зобов`язано Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії), в розмірі 80 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Івано-Франківської області № 18-382 вих - 16 від 18 липня 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії, з 01 січня 2016 року.
На виконання вказаної постанови відповідач 25.11.2018 року здійснив перерахунок пенсії позивачки.
У зв`язку з ухваленням Конституційним Судом України рішення 26.03.2020 року № 6-р/2020, Івано-Франківська обласна прокуратура видала позивачці довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 18-145 вих 20 від 02.03.2020 року.
06.10.2020 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної вище довідки, однак відповідач, за результатом розгляду заяви позивачки, прийняв рішення № 14 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років.
Це рішення відповідача мотивоване тим, що, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови праці прокурорів» від 11.12.2019 року № 1155, якою затверджено схему посадових окладів прокурорів, зміна розміру посадових окладів для працівників прокуратури, передбачена цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
26.10.2020 року позивачка звернулася з позовною заявою до суду.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі № 300/2929/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату позивачці пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Івано-Франківської області від 02.03.2020 року № 18-145 вих-20, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. 
Прокуратура Івано-Франківської області, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року № 6-р/2020 25.02.2021 року видала позивачці довідку № 21-74 вих.-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій за відповідною (прирівняною) посадою «начальник відділу» за нормами чинними на 11.09.2020 року.
02.04.2021 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної вище довідки.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 09.04.2021 року прийняло рішення № 64 про відмову у перерахунку пенсії, зважаючи на недоцільність проведення перерахунку пенсії позивачки, оскільки її пенсія буде розрахована, виходячи із 60% заробітної плати вказаної у довідці та обмежена максимальним розміром, і буде меншою ніж позивачка отримує.
Вважаючи своє право порушеним діями відповідача щодо обмеження пенсії під час перерахунку максимальним розміром та зменшення основного розміру пенсії з 80% на 60% заробітної плати, врахованої для обчислення пенсії, позивачка звернулася до суду із цим позовом. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку призначеної позивачці пенсії, як колишньому працівнику прокуратури, апеляційний суд посилається на наступні норми права. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами  другою,  третьою  та  четвертою  цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом, норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, на думку апеляційного суду, мають застосовуватися виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №  1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №  1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема, єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії, після набуття чинності Законом №  1697-VII, порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №  1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до                    Закону №  1697-VII.
Правовий висновок з цього приводу сформував Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20. Відповідно до цього висновку до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Отже, позовні вимоги позивачки, у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у їх задоволенні.
Щодо позовних вимог про обмеження пенсії максимальним розміром апеляційний суд виходить із такого.
Згідно з абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. 
Апеляційний суд встановив те, що положення норм чинного законодавства, якими встановлено обмеження максимальним розміром пенсій, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними а тому їх необхідно застососувати до спірних правовідносин.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, при здійсненні позивачу перерахунку пенсії, пенсійний орган обґрунтовано застосував обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, встановлене вищезгаданим нормативно-правовим актом.
Враховуючи викладене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог позивачки, у яких позивачка просила не застосувати до нарахованої їй пенсії обмеження граничним розміром. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 300/2395/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Постанова складена 24.03.2022 року