ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року	Львів	Справа № 300/5153/21 пров. № А/857/20736/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Хобор Р.Б. 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №300/5153/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції – Могила А.Б., місце ухвалення – м. Івано-Франківську, дата складання повного тексту – 20.10.2021),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 № 300/908/20 Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено перерахунок його пенсії, однак із застосуванням обмеження її максимального розміру. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області після перерахунку його пенсії при виплаті щомісячного пенсійного забезпечення застосовано обмеження максимального розміру пенсії в розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки порушують його право на отримання пенсійного забезпечення в повному обсязі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в позові відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром не відповідають Конституції України, порушують його право на отримання пенсії у розмірі, передбаченому Законом. Зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають   Конституції України положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, статтею 43 Закону №2262-ХІІ не передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, а тому застосування такого відповідачем відносно нього є протиправним. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з серпня 2016 року призначено пенсію за вислугу років.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 по справі № 300/908/20, яке набрало законної сили 21.10.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 30.10.2019 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% сум грошового забезпечення, установленого за останньою штатною посадою начальника Калуського міськрайонного відділу УДСНС, з урахуванням загальної вислуги років на день останнього його звільнення відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу (2005), з врахуванням виплачених сум.
Крім цього, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 по справі №300/273/20, яке набрало законної сили 22.10.2020, зобов`язано управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05 березня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на підставі оновленої довідки, виданої управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області здійснити, починаючи з 01 квітня 2019 року, перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням проведених платежів, однією сумою.
Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області сформовано довідку від 18.11.2020 №5401-8981/5416 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Згідно з вищевказаною довідкою, грошове забезпечення ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» складається з посадового окладу - 6 340 грн, окладу за військове звання - 1 480 грн., надбавки за вислугу років 50% - 3 910 грн., надбавки за особливості проходження військової служби 50% - 5 865 грн., премії 40% - 2 536 грн.
На виконання вказаних судових рішень, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 18.11.2020 №5401-8981/5416 в розмірі 90% сум грошового забезпечення, проте розмір місячного пенсійного забезпечення обмежено десятикратним розміром прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність.
Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі – Закон №3668-VI), то до регулювання спірних відносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Проте, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції такими, що суперечать обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом №2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.
Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 (далі – Закон №848-VIII) статтю 43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення №7-рп/2016.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення №7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-XII втратила чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення.
Таким чином, з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-XII є нечинною.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 (далі – Закон №1774-VIII), який відповідно до «Прикінцевих положень» цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням Рішення №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Тобто, внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20.12.2016 (Рішення №7-рп/2016) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень статті 2 Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.
Застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить висновкам Рішення №7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.
Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону №3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 9 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та 9 лютого 2021 року у справі №640/2500/18.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення відповідачем дій по перерахунку і виплаті пенсії позивачу з обмеженням граничного розміру пенсії є такими, що не ґрунтуються на законі. Зокрема, в даному випадку такі дії за своєю суттю є звуженням обсягу прав позивача та позбавленням його права на соціальний захист у повному обсязі як це передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини.
Також, апеляційний суд не бере до уваги покликання суду першої інстанції та відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24 червня 2020 року у справі №580/234/19, оскільки така стосується іншого суб`єктного складу та відмінних правовідносин, які регулюються іншими нормативно-правовими актами.
Відтак, зважаючи на те, що до пенсії позивача не підлягає застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно при здійсненні перерахунку застосовано вказані обмеження.
Разом з тим, зважаючи на те, що права та інтереси позивача порушенні за наслідками проведеного перерахунку з 01.04.2019 апеляційний суд дійшов висновку, що саме з цієї дати позовні вимоги ОСОБА_1 про здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправними дій ГУПФ щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів при перерахунку та виплаті пенсії позивача; зобов`язати ГУПФ проводити перерахунок та виплату пенсії позивача без застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів.
Що стосується доводів відповідача про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, то такі є безпідставними, оскільки перерахунок пенсії позивача не проведений з вини органу Пенсійного фонду України, а відтак, в силу вимог частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ, проводиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги  має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позовних вимоги з наведених вище підстав.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №300/5153/21 – скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано – Франківській області щодо обмеження виплати нарахованої суми пенсії максимальним розміром.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Івано – Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки від 18.11.2020 №5401-8981/5416 виданої ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, виходячи з розміру 90% грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор