ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/434/22 Справа № 932/9577/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2022 року                                                м.Дніпро        
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А. за участю: 

захисника                                        - адвоката Присенко О.Г. 
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності        - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника - адвоката Присенко О.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп., -                
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 24.08.2021 року о 14:30 год., водій ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Россі, 38 у м. Дніпрі, керував автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КП "ОМПЦЛЗ" №3766 від 24.08.2021 року.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставина справи.
Вказує, що протокол про адміністративне порушення у порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП складено за межами 24 годин з моменту виявлення правопорушення, оскільки сама подія мала місце 24.08.2021 року, а протокол складено 27.10.2021 року.
Одночасно вказує, що наявний в матеріалах провадження акт медичного огляду №3766 від 24.08.2021 року є неналежним доказом, оскільки його написано нерозбірливим почерком, внаслідок чого дійсний зміст цього документу неможливо встановити. 
Також вказує, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено, при цьому будь - яких доказів звернення громадян на лінію 102 стосовно її підзахисного не надано.
Крім того, зазначає, що в матеріалах провадження відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського, про який зазначено у рапорті поліцейського, при цьому протокол складено без залучення свідків.
Також вказує, що згідно медичному висновку у відібраних в ОСОБА_1 зразках виявлено "похідні фенілалкіламінів", які входять до складу низки лікарських препаратів, втім не входять до переліку наркотичних засобів, затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 року №770.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Присенко О.Г. та ОСОБА_1, які апеляційну скаргу підтримали, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Так, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; медичним висновком від 03.09.2021 року, згідно якому ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9. Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється зокрема керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 5 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
Аналізуючи наявні докази, суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що ними наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки мають формальний характер та стосуються обставин процедурного характеру, які не можуть бути підставою для скасування правильної по суті постанови суду першої інстанції.
Так, складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 та через значний проміжок часу, лише 27.10.2021 року пов`язане з отриманням результатів медичного огляду після проведення відповідних лабораторних досліджень, які потребують значного часу, та неявкою ОСОБА_1 на виклик працівників поліції (а.с. 4).
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Що стосується доводів апелянта про відсутність в матеріалах провадження відеозапису з нагрудної камери поліцейського то ця обставина не спростовує ані факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у день та час, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, який стороною захисту не заперечується, ані факту перебування останнього у вказаний час у стані наркотичного сп`яніння, який підтверджується об`єктивним доказом - медичним висновком від 03.09.2021 року, складеним на підставі акту медичного огляду №3766 від 24.08.2021 року.
Посилання апелянта на те, що виявлені у відібраних в ОСОБА_1 зразках похідні фенілалкіламінів можуть міститися у низці лікарських препаратів, а також вказані речовини не входять до нормативно затвердженого Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими. 
Так, наявний у матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.09.2021 р. (а.с. 3) містить категоричне підсумкове твердження про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.
Щодо посилання апелянта на відсутність похідних фенілалкіламіну у Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМУ від 06.05.2000 р. № 770, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сам по собі факт керування нею транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, незалежно від того, чи включена речовина, вживання якої викликало такий стан, до будь-якого переліку. Крім того, похідним фенілалкіламіну є зокрема амфетамін, який внесений до вказаного переліку як психотропна речовина, обіг якої обмежено. 
Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що мають формальний характер і спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду - залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Присенко О.Г. - залишити без задоволення.
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року щодо  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                  А.А. Мазниця