Ухвала
Іменем України 
13 січня 2022 року
м. Київ
справа № 523/11520/19
провадження № 51-4179 ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, 
встановив:
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року                 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Не погодившись із вказаним вироком засуджений оскаржив його у апеляційному порядку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, на підставі                       п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується із ухвалою апеляційного суду, просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом апеляційної інстанції було порушено його право на доступ до правосуддя, оскільки, відмовляючи йому у поновленні строку на оскарження вироку суду першої інстанції, апеляційний суд не з`ясував та не перевірив належним чином відповідно до вимог КПК України дотримання ним строків оскарження судового рішення, у зв`язку із чим прийшов до передчасного висновку про подання апеляційної скарги з пропуском строку апеляційного оскарження, тому оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. При цьому, засуджений вказує, що він пропустив строк на оскарження вироку суду щодо нього, оскільки його захисником була подана апеляційна скарга на вирок районного суду щодо нього та він вважав, що вона перебуває на розгляді в апеляційному суді. Проте, захиснику було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вирку суду. Дізнавшись про зазначені обставини, він вимушений був самостійно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційної скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження вироку районного суду. Натомість, апеляційний суд на вказані обставини пропуску ним строків оскарження судового рішення уваги не звернув та безпідставно відмовив йому доступі до правосуддя щодо оскарження вироку суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши копію судового рішення, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
При цьому статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи засудженого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття його апеляційної скарги до розгляду є безпідставними, враховуючи наступне.
Апеляційна скарга на вирок, ухвалений судом першої інстанції, згідно з вимогами                  ч. 1 ст. 395 КПК України подається протягом тридцяти днів із дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в цей же строк із моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, зокрема апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження та суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Зазначених вимог закону апеляційний суд дотримався.
Відмовляючи засудженому у поновленні строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції та  повертаючи його апеляційну скаргу, суд належним чином проаналізував зазначені у скарзі доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Висновки суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону  з огляду на наступне.
Як убачається із копії ухвали апеляційного суду, 10 березня 2021 року в судовому засіданні, після надання останнього слово обвинуваченому, суд видалився до нарадчої кімнати.  Вирок суду відносно ОСОБА_4 був проголошений наступного дня та його копію вручено обвинуваченому того ж дня, тому твердження засудженого, що йому вручено лише вступну і резолютивну частину є безпідставними.
Строк на подання апеляційної скарги на зазначений вирок сплив 10 квітня 2021 року.
Водночас, засуджений ОСОБА_4 звернувся через суд першої інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку лише 01 вересня 2021 року 
Апеляційний суд, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання засудженого про те, що він не мав можливості зв`язатися зі своїм адвокатом та отримати інформацію щодо стану розгляду справи стосовно нього, дійшов висновку, що обвинувачений не був обмежений у праві на подання апеляційної скарги ні у часі, ні в можливості отримати правову допомогу захисника. При цьому, суд послався на те, що матеріали провадження, а також клопотання та апеляційна скарга не містять обставин, які б вказували на ненадання засудженому права на зустріч з адвокатом на його запит, оскільки таких запитів матеріали провадження не містять. 
Окрім того, як слідує з ухвали апеляційного суду, захисником дійсно порушувалось питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вироку відносно ОСОБА_4 у зв`язку з пропуском строку на подання апеляційної скарги, та ухвалою від 13 липня 2021 року відмовлено у задоволенні такого клопотання, а ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2021 року захиснику ОСОБА_5 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вище зазначену ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 липня 2021 року.
Проте, у клопотанні засудженого не було зазначено причини з яким він протягом двох місяців не зміг скористатись наданим йому діючим кримінальним процесуальним законодавством правом для звернення до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вирок місцевого суду від 11 березня  2021 року.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Окрім того, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана  з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Водночас, клопотання про поновлення строку засудженого не містило жодного ґрунтовного мотивування поважності причин пропуску строку на оскарження судового рішення, окрім посилання засудженого на відсутність зв`язку з захисником, а інших об`єктивно непереборних обставин, які би унеможливлювали подачу апеляційної скарги у строк, встановлений КПК України, виявлено не було.
Тому колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги засудженого щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження  вироку у зв`язку лише з неможливістю отримання інформації  про стан розгляду справи щодо нього від свого захисника можуть свідчити лише про відсутність зацікавленості останнього у розгляді даного кримінального провадження.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, засуджений не скористався передбаченими для нього КПК України правами та обов`язками, зокрема, не реалізував вчасно своє право на оскарження судового рішення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності повернення апеляційної скарги засудженого у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Тому рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги засудженого відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд                                     
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                     ОСОБА_3