ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/17482/21
Провадження № 33/4820/96/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., з участю секретарів судового засідання Бондара О.В., Купельської Н.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Злотенка С.О. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу захисника на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2021 року, 

в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 08 грудня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору. 

За постановою суду, 13.07.2021 року близько 02 години 21 хвилини ОСОБА_1 , в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував автомобілем «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння по вул. Садовій смт. Чорний Острів Хмельницького району.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Свої вимоги аргументує тим, що постанова не відповідає вимогам законодавства, так як судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що потягло за собою винесення незаконного рішення.
Апелянт стверджує, що докази вини ОСОБА_1 , на які посилається суд в оскаржуваній постанові, не є допустимими за критеріями КУпАП. Суд першої інстанції не навів мотиви, якими керувався, не приймаючи до уваги доводи захисника на захист ОСОБА_1 .
Вказує, що його підзахисний заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме, вказав, що транспортним засобом не керував, а просто у ньому знаходився.
Стверджує, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому він не може бути допустимим доказом доведеності вини його підзахисного.
Звертає увагу захисник і на те, що пояснення працівника поліції Андрєєва М.Д., який складав протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до позиції Верховного Суду, не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки цей свідок не був допитаний в суді безпосередньо. 
Наголошує апелянт, що наявний в матеріалах справи тест №5397 від 13.07.2021 року, результат якого складає 1,36 проміле, отриманий поза межами встановленого шестимісячного інтервалу технічного обслуговування алкотестера, за допомогою якого він був проведений, що також судом не взято до уваги. 
Також, як вказує в своїй апеляційній скарзі захисник, під час огляду його підзахисного на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки, а тому працівниками поліції порушений встановлений порядок огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з чим він не може вважатися дійсним, а протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження його іншими доказами, не є доказом вини його підзахисного.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.п.2.9 «а» Правил дорожнього руху і відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд, відповідно до положень ст.ст.280, 283 КУпАП, в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив всі долучені докази, які проаналізував і дав їм належну оцінку у їх сукупності, та навів у постанові переконливі і достатні мотиви прийнятого рішення.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, зафіксованими у протоколі серії ДПР18 №239945 від 13 липня 2021 року, відповідно до яких 13.07.2021 року близько 02 годині 21 хвилини ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння по вул. Садовій в смт. Чорний Острів Хмельницького району. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810», що підтверджується тестом №5397 від 13.07.2021 року, результат огляду складає 1,36% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1); роздруківкою тесту, згідно якої стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , проведеного 13.07.2021 року о 03 годині 01 хвилина за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», прилад №ARАМ-3544, складає 1,36 проміле (а.с.2); даними, зафіксованими у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, не чітка мова, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Результат огляду складає 1,36 проміле, з чим ОСОБА_1 погодився, поставивши свій підпис у відповідний графі акту (а.с.3); даними, зафіксованими у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 13.07.2021 року, в яких останній повністю визнав свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні та підтвердив викладені у протоколі фактичні обставини (а.с.4); відеозаписом, наявним у матеріалах справи (а.с.5).

Допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю підтвердили обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в момент зупинки його працівниками поліції. Крім того поліцейські вказали, що будь-яких інших осіб в транспортному засобі після його зупинки, окрім водія ОСОБА_1 , не було.
Будь-яких підстав не довіряти показанням вищевказаних свідків у апеляційного суду немає, не здобуто таких і під час апеляційного розгляду.

Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону. 
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано факт керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Підставою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія  ОСОБА_1 , згідно того ж протоколу та акту огляду, стало виявлення працівниками поліції у останнього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкого запаху алкоголю з рота, нечітку мова, почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук.
Дані відеозапису, наявні в матеріалах провадження та досліджені в судовому засіданні апеляційним судом, достатньо повно відображають обставини зазначені в адміністративному протоколі, в тому числі проведення огляду водія, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи.
Будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735 при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, апеляційним судом не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є не обґрунтованими. 

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозапису, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі апелянтом не наведено, не встановлено таких і під час розгляду справи апеляційним судом.

Не заслуговують на увагу доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що прилад «Drager 6810» не був калібрований у встановленому законом порядку, а тому його показники не можуть бути доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 і становить один рік.
З роздруківки результату приладу «Drager 6810» тест №5397 вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 24.12.2020, тобто в межах передбаченого законом строку.
Вказані обставини свідчать про належне здійснення повірки та калібрування приладу.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта про те, що відсутність двох свідків при проведенні огляду свідчить про неправомірність такого огляду.
За змістом ч.2 ст.266 КУпАП обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
З урахуванням наявності такого відеозапису, залучення двох свідків у даному провадженні не обов`язкове.
Вимог щодо обов`язкової участі двох свідків при фіксації огляду на стан сп`яніння не містять і положення ст.130 КУпАП України.
При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на вимоги п.6 ч.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, щодо процедури фіксації огляду на стан сп`яніння, яка проводиться у присутності двох свідків, оскільки положення КУпАП мають вищу юридичну силу ніж зазначений Порядок.
Оцінка наведених доказів у справі в їх сукупності об`єктивно підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не заперечував факт свого перебування в стані алкогольного сп`яніння на час зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, але, за його версією, він не керував транспортним засобом, а був пасажиром. 
Допитаний в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту свідок  ОСОБА_4  показав, що в день події, точної дати та часу не пам`ятає, приблизно у грудні місяці 2021 року, до нього зателефонував  ОСОБА_1 та попросив приїхати, щоб сісти за кермо автомобіля останнього і довести його до міста Хмельницького, так як ОСОБА_1 не мав змоги самостійно керувати транспортним засобом. На вказану пропозицію свідок погодився, хоча і не мав права керувати транспортним засобом. Під час руху автомобілем, біля автобусної станції смт. Чорного Острова, їх зупинили працівники поліції. Після чого, він і ОСОБА_1 помінялися місцями в автомобілі, так як свідок не хотів мати проблеми з законом з приводу керування автомобілем без посвідчення водія. ОСОБА_1 пересів із заднього сидіння автомобіля на водійське, а він на праве переднє пасажирське. Коли ОСОБА_1 підійшов до працівників поліції, щоб уточнити причини зупинки, він вийшов із автомобіля та пішов пішки полем додому. Припускає, що в такій ситуації працівники поліції могли його не побачити. Бачив, як працівники поліції підходили до автомобіля, однак він в той момент вже у ньому не перебував. Зазначає свідок і про те, що він був одягнутий в зимовому бушлаті, а ОСОБА_1 – в теплій куртці коричневого кольору. 
Свідок також повідомив, що прийшов до апеляційного суду на прохання його друга – ОСОБА_1 , який попросив його про це напередодні судового засідання. В суд першої інстанції не приходив і показань не надавав, так як боявся.
Вищезазначені показання свідка ОСОБА_4  апеляційний суд вважає завідомо неправдивими і такими, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1  відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони спростовуються іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Таким чином, за встановлених судом обставин, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.130 КУпАП, є вірною.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 08 грудня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Хмельницького
апеляційного суду          І.В. Вітюк