У х в а л а  
 
23 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/6561/21
провадження № 61-19725ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія», треті особи: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Місто» про відшкодування матеріальної шкоди (збитку), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
В с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» (далі - КП «Вінницька транспортна компанія»), треті особи: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Місто» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Місто»), в якому просив стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 327 369,81 грн з урахуванням виплаченого страхового відшкодування та розподілити судові витрати у справі.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня               2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнено з КП «Вінницька транспортна компанія» на його користь завдану майнову шкоду (збиток) у розмірі 327 369,81 грн, 2 800,00 грн у відшкодування витрат з оплати експертних послуг та сплачений у дохід держави судовий збір в сумі 3 273,70 грн.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника КП «Вінницька транспортна компанія» Короля С. І. залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2021 року - без змін.
06 грудня 2021 року представник КП «Вінницька транспортна компанія» - Король С. І. надіслав через систему «Електронний суд» до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду                      від 10 листопада 2021 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня                  2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року і передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Дослідивши касаційну скаргу КП «Вінницька транспортна компанія», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 327 369,81 грн.
Ціна позову в даній справі складає 327 369,81 грн, яка станом на 01 січня              2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270,00*250=567 500,00 грн).
Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення суду апеляційної інстанції в даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки КП «Вінницька транспортна компанія»  подало касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
                                                                                                                                      
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія», треті особи: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Місто» про відшкодування матеріальної шкоди (збитку), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

                                                                                                                       С. О. Карпенко

                                                                                                                       В. А. Стрільчук