КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
1[1]

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
 
19 січня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю захисника Сапронова В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 13 квітня 2021 року о 12 годині 28 хвилин в м. Київ на вул. Чорновола, 30, керуючи автомобілем «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП з автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , не дочекавшись прибуття працівників поліції, залишив місце ДТП, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року щодо нього скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи.
Суд не прийняв до уваги, що дорожньо-транспортна пригода сталася без травмованих (загиблих) людей, сторони мали згоду в оцінці обставин справи, відповідальність осіб - учасників дорожньо-транспортної пригоди застрахована, ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у учасників ДТП не було, а тому сторони мали право повідомити про ДТП відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, не очікуючи працівників поліції.
Вважає, що його вини у спричиненні вказаного ДТП не має,оскільки своїми діями він не порушив жодного пункту ПДР України, керував автомобілем згідно з дорожніми знаками на дозволеній швидкості. Саме дії водія ОСОБА_3 спричинили ДТП, оскільки водій порушив п. 13.1 («Безпечна дистанція») ПДР України.
Він має 18-ти річний стаж управління транспортними засобами та вперше притягується до адміністративної відповідальності, що свідчить про значний досвід бережного керування транспортними засобами та сумлінне ставлення до учасників транспортного руху та поваги до правил дорожнього руху.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що  постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Шевченківського районного сулу м. Києва від 23 червня 2021 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ №202864  від 25 травня 2021 року та серії ААБ №209003 від 13 квітня 2021 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та самого ОСОБА_1 , реєстраційною карткою виклику УПП в м. Києві від 13 квітня 2021 року, реєстраційною карткою транспортного засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 .
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи є неспроможними, позаяк в оскаржуваній постанові судді наведено всі наявні у справі докази та цим доказам надана відповідна оцінка.
Посилання апелянта про те, що суддя не прийняв до уваги, що дорожньо-транспортна пригода сталася без травмованих (загиблих) людей, сторони мали згоду в оцінці обставин справи, а тому мали право повідомити про ДТП відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, не очікуючи працівників поліції, є безпідставними.
Так, відповідно до ст. 33 п. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). 
Проте, даних про те, що після ДТП за участю водія ОСОБА_1 складалося повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду немає.
Разом з тим, відповідно пунктів  2.10а та 2.10д Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди,а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.
При цьому згідно з п. 2.10 ПДР України вимоги вказаного пункту підлягають виконанню водієм незалежно від винуватості водія у порушенні ПДР, наслідків ДТП, стану, у якому перебував водій та інших обставин.
Отже, доводи апелянта про те, що суд не врахував наведених ним обставин щодо відсутності його вини у вчиненні ДТП, наслідків у виді відсутності травмованих (загиблих) людей, наявність згоди водіїв в оцінці обставин ДТП, страхування відповідальності осіб - учасників ДТП, відсутності у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів є безпідставними.
У даному випадку ОСОБА_1 , не заперечуючи своєї причетності до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п. 2.10 а ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, отже, в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що він має 18-ти річний стаж управління транспортними засобами та вперше притягується до адміністративної відповідальності, що свідчить про значний досвід бережного керування транспортними засобами та сумлінне ставлення до учасників транспортного руху та поваги до правил дорожнього руху не впливає на наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Ці обставини могли бути враховані суддею при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення згідно з вимогами ст. 33 КУпАП.
Зважаючи на те, що постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року ОСОБА_1 призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, яке згідно з санкцією ст. 122-4 КУпАП є найбільш м`яким видом стягнення, обставини, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для зміни постанови судді та пом`якшення адміністративного стягнення.
Отже, наявними у справі доказами підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021  року ґрунтується на досліджених доказах, є вмотивованою та законною, відтак підстав для скасування вказаної постанови і закриття провадження у справі немає. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ :
 
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Суддя Київського апеляційного суду                        В.В. Ковальська

Справа №761/20496
Провадження № 33/824/480/2022
Суддя І інстанції Рибак М.А.
Доповідач Ковальська В.В.