Ухвала
 
10 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 462/4443/20
 
провадження № 61-20456ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва на постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дій,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У  липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.
 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зміни підстав звільнення скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Наказ дошкільного навчального закладу (далі - ДНЗ) № 173 Шевченківського району м. Києва від 26 травня 2020 року № 34-к/ТР в частині підстави звільнення ОСОБА_1 змінено, вважаючи ОСОБА_1 звільнену згідно з цим наказом на підставі статті 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
У листопаді 2021 року ДНЗ № 173 Шевченківського району м. Києва подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій заявник просив оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати й залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у відкритті касаційного провадження (№ 61-18971ск21) за касаційною скаргою ДНЗ № 173 на постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року в указаній справі відмовлено.
 
У грудні 2021 року ДНЗ № 173 через свого представника Дасюка В. В. повторно подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначене судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати й залишити в силі, в цій частині, рішення суду першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Цивільне процесуальне представництво - це такі юридичні відносини, за якими одна особа - представник виконує на підставі повноваження, наданого йому законом, статутом, положенням або договором, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи, державних і громадських інтересів.
 
Цивільний процесуальний представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя.
 
Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).
 
Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
 
Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
 
Отже, оскільки ДНЗ № 173 повторно оскаржив у касаційному порядку одне й те ж саме судове рішення у тій самій справі, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
 
Разом з цим, Верховний Суд звертає увагу, що за змістом статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з  урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
 
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва на постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дій відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                             О. В. Білоконь

                                                                                                                        Н. Ю. Сакара