Ухвала
 
17 грудня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 548/449/20
провадження № 61-18038св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю підприємство «Відродження»,
відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Астарта Прихоролля» 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження клопотання товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Відродження» про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Відродження» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта Прихоролля» про визнання договору оренди землі поновленим, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Відродження», яка підписана представником Грущанським Владиславом Олеговичем, на постанову Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року ТОВ Підприємство «Відродження» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, а рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року залишити в силі.
У лютому 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якій просить у задоволенні клопотання ТОВ Підприємства «Відродження» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити. Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року залишити без змін. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з суду першої інстанції
У лютому 2021 року матеріали цивільної справи № 548/449/20надійшли до Верховного Суду та 01 лютого 2021 року передані судді-доповідачу Дундар І. О. 
У касаційній скарзі ТОВ підприємство «Відродження» просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи тим, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з мотивів викладених в касаційній скарзі, виходячи з наступного. Різні палати та колегії Верховного Суду по різному застосовують частини першу- п`яту статті 33 Закону України «про оренду землі» та статтю 777 ЦК України щодо наявності переважного права в разі відмови орендодавцем у поновленні договору не надаючи належної уваги та оцінки доводам та підставам не бажання орендодавця поновлювати договір оренди землі, в тому числі не виокремлює мотивів відмови в зв`язку з необхідністю використання земельної ділянки для власних потреб, при цьому судові палати Касаційного цивільного суду, в цих випадках вказують лише на те, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, а тому таке переважне право по закінченню дії договору припиняється. Такі твердження є не зовсім вірними, оскільки необхідно з`ясувати, чи доводилися орендодавцем до орендаря взагалі умови, які є для нього прийнятними, оскільки тільки за таких умов буде досягатися згода між ними щодо істотних умов, в свою чергу тільки після доведення орендодавцем умов орендар зможе прийняти рішення щодо прийняття або відмови від прийняття істотних умов договору оренди землі запропонованих орендодавцем, і в цьому випадку саме не досягнення згоди є підставою для припинення переважного права орендаря на таку земельну ділянку.  
Тлумачення змісту частини п`ятої статті 403 ЦПК України свідчить, що клопотання має містити обґрунтування необхідності про передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Аналіз змісту клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та матеріалів справи свідчить про відсутність виключної правової проблеми у цій справі. Особою, яка звернулася із клопотаннями, не наведено у чому саме полягає виключна правова проблема, та яким чином передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду сприятиме розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. Також не надано обґрунтування наявності різної правозастосовної практики у цій категорії спорів. 
Виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити наступні обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.
При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.
У клопотанні відсутнє обґрунтування кількісного та якісного показників, які б свідчить про наявність виключної проблеми та необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Тому у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.
Керуючись статями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Відродження» про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Відродження» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта Прихоролля» про визнання договору оренди землі поновленим.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            І. О. Дундар
                                                                    Н. О. Антоненко 
                                                                    М. М. Русинчук