ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року	Львів	Справа № 380/19030/21 пров. № А/857/39/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Вовка А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, головуючий суддя – Брильовський Р.М., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старосамбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                    В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старосамбірського відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області ЗРУ Міністерства юстиції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дичко Ірини Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2021 року ВП №66841618, про примусове виконання постанови №ЕАН №4184727 виданої 10.05.2021 року Дрогобицьким ВП ГУ НП у Львівській області.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка вступила у законну силу (набрала чинності) 10.05.2021 року повинна бути подана для примусового виконання протягом 3 місяців з дня її винесення, тобто в строк до 10.08.2021 року. Однак, як видно з матеріалів виконавчого провадження, постанова №ЕАН №4184727, видана 10.05.2021 року Дрогобицьким ВП ГУ НП у Львівській області пред`явлена до виконання 15.09.2021 року, тобто звернута до примусового виконання поза межами встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вважав, що виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2021 року (ВП №66841618) заступник начальника відділу державної виконавчої служби у Симбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дичко І.А порушила вимоги Закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не перевірено, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, з урахуванням чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про виконання відповідачем вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні у Старосамбірському відділі державної виконавчої служби у Самбірському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження ВП №66841618 з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАН №4184727 від 10.05.2021 року, виданої Дрогобицьким районним відділом поліції Головного управління національної поліції у Львівській області.
17.09.2021 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано сторонам до відома та виконання.
Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо прийняття 17.09.2021 року постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2021 року ВП №66841618 вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а постанова прийнята згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом
Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Як встановлено статтею 12 Закону виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
При цьому, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено порядку та способу пред`явлення до примусового виконання виконавчих документів.
Як видно з матеріалів справи, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Серія ЕАН №4184727 від 10.05.2021 року прийнята 10.05.2021 року, та скерована до виконання 04.08.2021 року, що підтверджується супровідним листом Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області від 04.08.2021 року вих.№12224/3/52/04-2021.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Серія ЕАН №4184727 від 10.05.2021 року пред`явлена до примусового виконання у строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів звертає увагу, що визначальним моментом у даному випадку є дата, коли виконавчий документ було пред`явлено до виконання, а не отримання виконавчого документа виконавцем.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №380/19030/21 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 11.02.2022 року.