Справа № 463/12556/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2900/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:2

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
       секретарка: Скакун І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Личаківського районного суду м.Львова в складі судді Жовніра Г.Б. від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
в с т а н о в и л а : 
       рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 – задоволено. Визнано виконавчий напис вчинений 31.10.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрованого за №4871 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 6 195,16 грн в межах виконавчого провадження №63698628, - таким що не підлягає виконанню. Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 1261 грн (одну тисячу двісті шістдесят одну гривню) судового збору, а також витрати на правничу допомогу в розмірі – 8000 грн (вісім тисяч гривень).
       Дане рішення оскаржило Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
       В апеляційній скарзі просять скасувати рішення в частині стягнення з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі – 8000 грн., та ухвалити нове рішення яким відмовити в стягненні з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі – 8000 грн. 
Вважають, що рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу є незаконним та необґрунтованим. Зокрема зазначають, що матеріали справи не містять, а Позивачем не додано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу. При цьому апелянт вказує, що справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є широко розповсюдженою категорією справ, тому наявна значна судова практика у даній категорії справ, і підготовка процесуальних документів, не потребує великих часових затрат на їх підготовку. Такі справи є шаблонними і не вимагають надмірних інтелектуальних зусиль адвоката та часу для підготовки до участі у такій справі. Вважає, що під час підготовки позовної заяви не було здійснено ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального законодавства, яке підлягає застосуванню у даному спорі. При цьому, адвокатом Позивача було здійснено лише посилання на ті чи інші норми законодавства, якими регламентується порядок вчинення нотаріальних дій. Тому заявлені витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 8000 грн. 00 коп. є необґрунтованими, завищеними та такими що не відповідають складності справи. Також звертають увагу суду на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зважаючи на викладене, апелянт вважає, що судові витрати заявлені на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи і не доведені належним чином.
В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що в судовому засіданні інтереси позивача захищав представник. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на неї, заяви щодо витрат на правову допомогу, апеляційної скарги, відзиву на неї, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 2, 10-13, 76-81, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.15,16,18, ЦК України, ч.1 ст. 1, п. 19 ст. 34, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 310/9293/15 та задовольняючи позов, виходив з того, що 17 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком “Украсоцбанк” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №611/35-36/113. У п.1.1. Кредитного договору передбачено, що порядок повернення Кредиту відбувається згідно з графіком, що міститься в Додатку №1 до даного Договору, який є невід`ємною складовою частиною цього Договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 16 жовтня 2009 року. У Додатку №1 до Договору Кредиту №611/35-36/113, зокрема в графіку погашення кредиту також зазначено, що останній платіж для погашення перебачений 16.10.2009 року. На підставі заяви АТ “Альфа-Банк” приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено 31.10.2020 року виконавчий напис за №4871 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 6 195,16 грн в межах виконавчого провадження №63698628. 23.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Н.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого напису №4871 виданого 31.10.2020 року. До матеріалів справи представником позивача долучено копію заяву представника АТ “Укрсоцбанк” про видачу судового наказу, на підставі якої було видано судовий наказ від 19 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АК “Укрсоцбанк” 32 545 гривень. Отже, відповідач реалізував своє право вимоги ще в 2010 році. Враховуючи наведене, судом встановлено, що строк для звернення до нотаріуса минув. Виконавчий напис вчинено лише 31 жовтня 2020 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що суперечить положенням ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а отже є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається із витягу з договору №11260/20 від 26.11.2020 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених чим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення. Відповідно квитанції від 09.04.2021 позивач здійснила витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу – немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого 31.10.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрованого за №4871 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 6 195,16 дол.США.
В позовній заяві ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 також просив стягнути із відповідача судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу та вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи: судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 15 тис. грн. 
До позовної заяви позивачем додано копію Витягу з договору №112601/20 від 26.11.2020 року про надання правової допомоги, а також копію ордеру на надання правової допомоги та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» у відзиві на позовну заяву просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не спів мірний зі складністю справи та виконаних робіт адвокатом.
       12.04.2021 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву щодо витрат на правову допомогу стягнути 8000 грн. витрат на правову допомогу. До заяви представником позивача додано копію акту виконаних робіт та копію квитанції про оплату.
Згідно ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 134 ЦПК України,  разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ст. 137 ЦПК України,  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
       Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України,  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається із витягу з договору №11260/20 від 26.11.2020 про надання правової допомоги, укладеного між позивачкою ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Артема Пащука», Бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:
-надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
-складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;
-складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);
-представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, органах державної виконавчої служби, органах внутрішніх справ та усіх інших правоохоронних органах України з будь-яких питань.
Згідно Акту виконаних робіт про надання юридичних послух, згідно договору про надання правової допомоги №1126/01/20 від 26.11.2020 року по справі №463/12556/20 від 09.04.2021 року вбачається, що виконавець виконав, а клієнт прийняв роботу, що включає в себе:
1.зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції – 3 год. – 2522,40 грн. 
2.підготовка та подача позовної заяви із додатками – 2год., підготовка та подача адвокатських запитів, скарг – 4 год. – 5044,80 грн. 
Всього витрати складають: 7567,20 грн., узгоджена сума наданих юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги складає 8000 грн. 
Згідно квитанції №0.0.2081127642.1 від 09.04.2021 року, ОСОБА_1 сплатила АБ «Артема Пащука» 8000 грн. згідно договору №1126/01/20 від 26.11.2020 року.
Так, при прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу  слід керуватися такими критеріями : - дійсність витрат, - необхідність витрат, - розумність розміру витрат, - співмірність витрат.
Зважаючи на те, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12 квітня 2021 року позовну заяву задоволено повністю, відтак судові витрати покладаються на відповідача.
Враховуючи також, те, що позов задоволено повністю, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., зважаючи на те, що така сума є достатньою та співмірною складності справи та дій вчинених представником сторони при її розгляді.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» – залишити без задоволення.
       Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 12 квітня 2021 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                 Р.В. Савуляк 

                                М.М. Шандра