ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 183/6554/18 (2-а/183/39/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2019 року (суддя Городецький Д.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Князєвої Ванди Миколаївни, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Князєвої В. М., третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серія ЕАВ №672367 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.04.2019 позов задоволено частково. Постанову інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Князєвої Ванди Миколаївни серії ЕАВ № 672367 від 17 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3  ст. 121 КУпАП  скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3  ст. 121 КУпАП закрито. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правомірність прийняття оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, вказуючи на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
У відповідності до вимог  статті 311 КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла такких висновків.
Судом встановлено, що 17.10.2018 відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 672367.
Відповідно до змісту вищевказаної постанови, інспектором 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області лейтенантом поліції Князєвою В. М.  було застосовано адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 17.10.2018 о 17 год. 13 хв. позивач, керуючи автомобілем TOYOTA Land Cruiser 150, д/н НОМЕР_1 керував транспортним засобом та не пройшов своєчасно обов`язків технічний контроль, чим порушив  статтю 37 Закону України «Про дорожній рух», скоївши адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 121 КпАП України. (а.с. 4)
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно частини 3  статті 121 КУпАП  адміністративна відповідальність передбачена за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов  - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.
Відповідно до частини першої статті 121 КУпАП адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до статті 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України "Про дорожній рух". Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Під господарською діяльністю в Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. (стаття 3 ГК України).
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Відповідно до статті 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Згідно з статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;
2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;
3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;
4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;
5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;
6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;
7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;
8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;
9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.
Господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Згідно з статтею 29 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:
- транспортними засобами спеціального призначення;
- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;
- службовими легковими автомобілями;
- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що автомобіль TOYOTA Land Cruiser 150, д/н НОМЕР_1 , яким керував позивач перебуває у власності ТОВ «Науково-дослідний інститут Аграрного Бізнесу». (а.с. 6)
Відповідно до довідки ТОВ «Науково-дослідний інститут Аграрного Бізнесу» №17/18 від 22 жовтня 2018 року, транспортний засіб (автомобіль) TOYOTA Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут Аграрного Бізнесу» та використовується заступником генерального директора з виробництва ОСОБА_1 в службових цілях для виконання функціональних обов`язків. (а.с. 5)
Отже автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.
Відповідачем не надано доказів того, що водій ОСОБА_1 використовував транспортний засіб у якості таксі або для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 по справі №678/483/17 та від 08.07.2020  по справі № 731/186/17.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач безпідставно був притягнутий до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про накладення  на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2019 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк