ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2022 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №522/6541/18
Апеляційне провадження №22-ц/813/4300/22 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 травня 2021 року,  ухвалене під головуванням  судді Шенцевої О. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та заперечень на заяву
29 березня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі – ПАТ «МТБ Банк», банк) до нього про стягнення заборгованості (далі – цивільна справа №522/6541/18).
Заява обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2018 року ПАТ «МТБ Банк» відмовлено в задоволенні позову до нього про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 10 227,18 доларів США.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року вказане рішення суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовну заяву ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково, стягнуто з нього на користь позивача 1 582,09 доларів США та судові витрати у розмірі 1 549,58 грн., яке ним повністю було виконано 04 березня 2020 року в рамках виконавчого провадження.
В подальшому, постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року постанова Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасована, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2018 року залишено в силі.
У зв`язку із зазначеним, ним подана до суду заява про поворот виконання судового рішення у цивільній справі №522/6541/18. 
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2021 року заява задоволена частково, стягнуто з ПАТ «МТБ БАНК» в порядку повороту виконання рішення на його користь грошові кошти у розмірі 1 582,09 доларів США.
Посилаючись на те, що судом першої інстанції не було вирішено питання про стягнення судових витрат, які були пов`язані з розглядом цивільної справи №522/6541/18, які складалися з його витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 200 грн. та витрат, пов`язаних з направленням письмових документів (кореспонденції) у розмірі 35 грн., ОСОБА_1 просив задовольнити його заяву.
У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат представник банка просила відмовити у її задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю її доводів. 
Короткий зміст судового рішення 
Додатковим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 травня 2021 року заяву  ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «МТБ БАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати у цивільній справі №522/6541/18 у розмірі 2 000 грн.
В задоволені інших вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на скаргу
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду першої інстанції в частині не задоволених вимог (крім витрат на відправку судових повісток) скасувати та стягнути з банка на його користь судові витрати у загальному розмірі 13 200 грн.
Доводи скарги зводяться до того, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги всі надані ним докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, в тому числі й квитанцію від 08 квітня 2021 року про оплату адвокату Козачишину О.В. 13 200 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 15 липня 2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу представник банка адвокат Бланковська Г.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів скарги.
Учасники судового процесу в судове засідання, призначене на 01 лютого 2022 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, додаткове рішення зміні, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, та залишенню без змін в його резолютивній частині з таких підстав.
Встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2018 року ПАТ «МТБ Банк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 10 227,18 доларів США.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року вказане рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовну заяву ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково, стягнуто з нього на користь позивача 1 582,09 доларів США та судові витрати у розмірі 1 549,58 грн. Судове рішення банком звернуто до примусового виконання та відповідачем повністю виконано 04 березня 2020 року в рамках виконавчого провадження.
В подальшому, постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року постанова Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасована, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2018 року залишено в силі.
У зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 подана до суду заява про поворот виконання судового рішення у цивільній справі №522/6541/18. 
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2021 року заява ОСОБА_1 задоволена частково, стягнуто з ПАТ «МТБ БАНК» в порядку повороту виконання рішення на його користь грошові кошти у розмірі 1 582,09 доларів США. 
29 березня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі №522/6541/18, яка обґрунтована таким.
Згідно договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 15 липня 2019 року адвокатом Козачишиним О.В. Глємбовському В.М. надано правничу допомогу по справі №522/6541/18-ц, яка складалась з клопотань, заяв, касаційної скарги тощо, а саме: зустріч з клієнтом, надання консультації, узгодження правової позиції по справі (15 липня 2019 року) – 500 грн. (1 год); ознайомлення з наявними у клієнта матеріалами справи – 500 грн. (1 год); складене та подане 15 липня 2019 року до Одеського апеляційного суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та перенесення розгляду справи – 500 грн. (1 год); участь 22 жовтня 2019 року в засіданні Одеського апеляційного суду – 800 грн. (1,5 год); вивчення практики Верховного Суду – 400 грн. (2 год); підготовка та подача до Верховного Суду касаційної скарги (5 арк.) на постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року – 3 000 грн. (6 год); підготовка та подача до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року – 500 грн. (1 год); супроводження виконавчого провадження, зокрема, зустріч з приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.В. (з січня 2020 року по 05 березня 2020 року) – 1000 грн. (3,5 год); підготовка та подача до Приморського районного суду м.Одеси заяви про поворот виконання рішення у справі (грудень 2020 року) – 500 грн. (1 год); підготовка та подача до Приморського районного суду м.Одеси заяви про видачу виконавчого листа про стягнення з банку 3 524 грн. (грудень 2020 року) – 500 грн. (1 год); участь в судовому засіданні Приморського районного суду м.Одеси 15 березня 2021 року – 500 грн. (1 год); участь в судовому засіданні Приморського районного суду м.Одеси 23 березня 2021 року – 500 грн. (1 год.); складання та подання до Приморського районного суду м.Одеси заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат (березень 2021 року) – 1 000 грн. (3 години), а всього – 10 200 грн.
Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що пунктом 4.1 договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 15 липня 2019 року та додатковою угодою №1 від 15 липня 2019 року до вищевказаного договору-доручення передбачено, що у разі якщо буде досягнуто мету представництва (прийняте рішення про відмову у позові) клієнт додатково сплачує адвокату 3 000 грн. у разі прийняття позитивного рішення судом касаційної інстанції. Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена у повному обсязі, у зв`язку з цим останній повинен заплатити адвокату Козачишину О.В. 3 000 грн.
У зв`язку з цим, заявник зазначив, що загальна сума витрат за професійну правничу допомогу адвоката Козачишина О.В. складає 13 200 грн. (10 200 грн. + 3 000 грн.).
Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надані суду копія договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 15 липня 2019 року, копія додаткової угоди №1 від 15 липня 2019 року до вищевказаного договору, копія довідки адвоката Козачишина О.В. від 27 березня 2021 року щодо загальної вартості правничої допомоги, копія акту приймання-передачі послуг (робіт) від 27 березня 2021 року за договором від 15 липня 2019 року. 
Дослідивши матеріали справи апеляційний суду вважає, що ОСОБА_2 були порушені строки та порядок звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
1.Так, відповідно до п.1ч.3ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За вимогами ч.1ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).
Пунктом 2 ч.2ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Тобто, цивільним процесуальним законом чітко встановлені строки подання як попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строку подачі стороною доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів цивільної справи №522/6541/18 видно, що в суді першої інстанції представництво ОСОБА_1 здійснював адвокат Довженко О.Ю. Рішення Приморського районного суду м.Одеси по справі № 522/6541/18 ухвалено 15 листопада 2018 року, про відшкодування витрат, пов`язаних з правовою допомогою, яка надавалась йому адвокатом Довженком О.Ю., Глємбовським В.М. не заявлялось.
Адвокатом Козачишиним О.В. правова допомога ОСОБА_1 надавалась в апеляційній та касаційній інстанціях, а також на стадії повороту виконання судового рішення по справі №522/6541/18, відповідний договір-доручення на правову (правничу) допомогу ним було укладено з ОСОБА_1 15 липня 2019 року.
Згідно матеріалам цивільної справи №522/6541/18, розгляд апеляційної скарги ПАТ «МТБ БАНК» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2018 року відбувався 22 жовтня 2019 року за участю представника ОСОБА_1 адвоката Козачишина О.В., яким відзив на апеляційну скаргу банка не складався.
Попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката відповідачем суду апеляційної інстанції не надавався, і з відповідною заявою чи клопотанням про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи, у визначений законом строк (до судових дебатів) ОСОБА_1 та його представник до суду апеляційної інстанції не звертались. Судове рішення Одеським апеляційним судом прийнято 22 жовтня 2019 року, і питання, пов`язане з розподілом судових витрат вирішено судом у цьому ж рішенні (постанові від 22 жовтня 2019 року).
Стосовно розгляду справи в суді касаційної інстанції, апеляційний суд звертає увагу на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року надійшла до Верховного Суду 08 листопада 2019 року.
Згідно змісту касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року касатор просив стягнути з банка на його користь виключно понесені витрати за подачу касаційної скарги. Жодного посилання на понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, касаційна скарга не містила, що свідчить про фактичну відсутність таких витрат, понесених ОСОБА_1 . 
З відповідною заявою чи клопотанням про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи в касаційній інстанції ОСОБА_1 та його представник до суду касаційної інстанції також не звертались. Судове рішення Верховним Судом ухвалено 21 жовтня 2020 року, і питання, пов`язане з розподілом судових витрат по справі № 522/6541/18, судом касаційної інстанції вирішено в постанові.
За приписами п.п.1 та 3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; та судом не вирішено питання про судові витрати.
Але, судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій питання про судові витрати по справі були вирішені у відповідних судових рішеннях, і вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом Глємбовським В.М. жодного разу не заявлялись.
Заяву про поворот виконання судового рішення (постанови Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року) ОСОБА_1 подано до Приморського районного суду м. Одеси 04 грудня 2020 року.
При цьому й вказана заява не містила жодного посилання на понесення ОСОБА_1 будь-яких витрат, пов`язаних з наданням йому професійної правничої допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат до заяви також не долучався. Відповідні заяви чи клопотання відповідача про наявність таких витрат до розгляду заяви 23 березня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси не надходили.
Питання про відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката виникло вже після судового засідання Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/6541/18, яке відбулось 23 березня 2021 року.
Як вбачається із інформації, розміщеної на сайті «Судова влада України» (https://court.gov.ua/fair/), заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат надійшла до Приморського районного суду м. Одеси 29 березня 2021 року, тобто, з пропуском строку, передбаченого ч.8 ст.141 ЦПК України, і, відповідно до даної норми, мала бути залишена судом першої інстанції без розгляду.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц сформувала позицію щодо своєчасного подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявления до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду. Така вимога, передбачена ч.8 ст.141 ЦПК, застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.
Відповідно до ч.4ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, ОСОБА_1 був порушений встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України строк для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу по справі.
2. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №638/7748/18 визначена позиція щодо реальності здійснення учасником справи витрат на правову допомогу: витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, або інший банківський документ, касові чеки тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Заявою від 27 березня 2021 року до суду першої інстанції ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «МТБ БАНК» на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи № 522/6541/18, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 200 грн. 
До заяви про ухвалення додаткового рішення по справі від 27 березня 2021 року, ОСОБА_1 долучені: копія договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 15 липня 2019 року, копія додаткової угоди №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 15 липня 2019 року щодо оплати послуг на правничу (правову) допомогу від 15 липня 2019 року, копія довідки адвоката Козачишина О.В. від 27 березня 2021 року, копія акту приймання-передачі робіт (послуг) від 27 березня 2021 року за договором від 15 липня 2019 року та копія квитанції Одеської дирекції ПАТ «УКРПОШТА» від 10 лютого 2021 року. 
Жодних доказів здійснення оплати адвокату за надання йому правової допомоги, підтвердження сплати адвокату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги (платіжних документів: квитанцій, платіжних доручень, касових чеків тощо) до заяви ОСОБА_1 не додано.
08 квітня 2021 року, тобто після подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 надіслав до суду лист до якого додав копію квитанції АТ «Універсал Банк» від 08 квітня 2021 року про оплату адвокату Козачишину О.В. 13 200 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 15 липня 2019 року.
Матеріали справи не містять дані про те, що копії вказаних документів надсилалися банку.
Відповідно до ч.ч.8,9 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Неможливість своєчасного подання доказів щодо оплати судових витрат на правову допомогу заявником обґрунтована не була.
За таких обставин, докази щодо реальної оплати судових витрат, подані ОСОБА_1 в порушення, передбаченого ст. 83 ЦПК України порядку, не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги. 
Разом з тим, беручи до уваги те, що ПАТ «МТБ БАНК» додаткове рішення суду першої інстанції не оскаржило в апеляційному порядку, що розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 апеляційний суд не може погіршити його права в частині додаткового рішення про стягнення на його користь судових витрат у розмірі 2 000 грн., колегія суддів приходить до висновку, що мотивувальна частина додаткового рішення суду має бути викладена в редакції цієї постанови, а її резолютивна частина – залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України,апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26 травня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 11 лютого 2022 року.

Головуючий 

Судді: