ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2215/22 Справа № 199/5530/15 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Заворотного К.Я.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Есаймент” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2015 рокуПублічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»  звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Позовну заяву мотивовано тим, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 033/07-ФЛ/03 від 08 серпня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 79 708 доларів США строком повернення до 05 серпня 2022 року зі сплатою 15 % річних за користування кредитом.
       08 серпня 2007 року, з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 .
       З метою забезпечення кредитного зобов`язання, 08 серпня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_2 укладено договір поруки.
       14 серпня 2008 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду № 13 до кредитного договору № 033/07-ФЛ/03 від 08 серпня 2007 року та збільшено процентну ставку за користування кредитом до 16 % річних. 
       Оскільки свої зобов`язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, то станом на 16 лютого 2015 року заборгованість за кредитним договором 033/07-ФЛ/03 від 08 серпня 2007 року складає 1 827 946, 20 грн, з яких: - 43569,43 доларів США – сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту;
       - 7549,58 доларів США – простроченої заборгованості по основному боргу кредиту;
       - 1067,82 доларів США – строкова заборгованість по відсоткам;
       - 4564,15 доларів США – прострочена заборгованість по відсоткам;
       - 349588,86 грн. – пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.
       Враховуючи викладене, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило суд стягнути солідарно зазначену заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь (т.1, а.с. 2-7).
       Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задоволено.
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 033/07/02/03 від 08 серпня 2007 року у загальному розмірі 1 599 177 гривень 8 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1827 гривень з кожного (т.2, а.с. 175-180).
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2020 року замінено стягувача у виконавчих листах по справі № 199/5530/15-ц, а саме: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (т.2, а.с. 32).
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року у вищевказаній цивільній справі — відмовлено (т.2, а.с. 143).
       Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений кредитний договір № 033/07-ФЛ/03 (а.с. 9-13). за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 79708 доларів США зі строком повернення до 05 серпня 2022 року зі сплатою 15 % річних за користування кредитом (т.1, а.с. 9-13).
       Відповідно до пункту 3.2 кредитного договору позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 05 серпня 2022 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по кредитним ресурсам в складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір яких регламентується Додатковими угодами до цього кредитного договору. В складі Ануїтетного платежу також сплачуються відсотки за користування кредитними ресурсами.
       Згідно пункту 3.4. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору, зокрема у випадку порушення позичальником у період дії цього договору будь-яких його умов, у тому числі несвоєчасного або не у повному обсязі здійснення зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів і комісійної винагороди.
       Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №033/07/02/03 від 08.08.2007 року (т.1, а.с. 107-108).
       Відповідно до наданого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розрахунку, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 року станом на 16.02.2015 року становить 1 827 946,20 грн, з яких: - 43569,43 доларів США – сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; - 7549,58 доларів США – простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; - 1067,82 доларів США – строкова заборгованість по відсоткам; - 4564,15 доларів США – прострочена заборгованість по відсоткам; - 349588,86 грн. – пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.
       Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 прострочив сплату щомісячних платежів за кредитним договором, що призвело до виникнення у нього заборгованості, яка станом на 16.02.2015 року становить 1 827 946,20 грн.,а отже, підлягає стягненню на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
       Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
       Разом з цим, п. 3.4 кредитного договору встановлено, що у випадку вимоги Банку про дострокове повернення Кредитних ресурсів та сплату процентів Позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення за цим Договором, тобто повернути отримані Кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання вимоги Банку. Банк може повідомляти Позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки нарочним Позичальнику за вказаною адресою.
       Отже, кредитним договором передбачено порядок зміни строку виконання основного зобов`язання. 
       Проте, судом першої інстанції ці обставини не досліджено, та не встановлено чи дотримався позивач цього порядку та чи виникло у зв`язку із цим у позичальника, а, відповідно, й у поручителів зобов`язання дострокового виконання кредитного договору.
       В матеріалах справи відсутні докази виконання умов вказаного пункту договору кредитором та докази отримання вимоги позичальником ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту та поручителем ОСОБА_2 невиконання боржником своїх зобов`язань та сплати визначеної грошової суми.
       Посилання позивача на те, що відповідачі були повідомлені про існуючу заборгованість за Кредитним договором, проте ніяк не відреагували, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки обов`язок повного погашення у відповідачів настає протягом десяти банківських днів саме з моменту отримання цієї вимоги, а не надсилання її Банком.
       Також, слід зазначити, що п. 3.4 право позивача пред`явити до відповідачів позов про стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором № 033/07-ФЛ/03 від 08.08.2007 року обумовлено дотриманням процедури направлення банком вимог про дострокове повернення усієї суми кредиту, а не заборгованості за визначений період.
       Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       За приписами ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Таким чином, зміна строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором у передбаченому ним порядку не відбулася і строк виконання основного зобов`язання не змінений відповідно до умов кредитного договору. Тому позивач не набув права на дострокове повернення всієї суми кредиту, сплати процентів.
       Такий висновок колегії суддів відповідає правовому висновку Верховного Суду України по справі № 6-438 цс 15 від 2.09.2015 року, № 6-2457цс16 від 02 листопада 2016року.
       За таких обставин, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що позовні ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають задоволенню, оскільки поза увагою суду залишився порядок та умови виникнення у позивача права на дострокове стягнення, та відповідно обов`язку дострокового погашення ОСОБА_4 кредитних коштів, сплати процентів всієї суми кредиту.
       Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
       На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд в порядку розподілу судових витрат між сторонами вважає за необхідне стягнути з ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія “Есаймент” на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2740,50 грн.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року — скасувати та ухвалити нове рішення.
       У задоволені позову Публічного акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Есаймент” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
       Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит”, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Есаймент” на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2740,50 грн.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

       Судді: