20.12.21
22-ц/812/2331/21
Справа №471/841/20                                 Головуючий в 1-й інстанції Гукова І. Б.
Провадження 22-ц/812/2331/21                Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А
 
Іменем України
20 грудня 2021 року                                                                        м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої: Ямкової О. О.,
суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу
за апеляційною скаргою
Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)
на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Гукової І. Б. в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області о 15 год. зі складанням його повного тексту 2 листопада 2021 року, по справі
за позовом 
АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А: 
У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 40 113 грн 96 коп. заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначав, що позичальницею ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг та оформлення картки, 7 червня 2010 року підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої відкрито рахунок та надана кредитна картка. 
У подальшому, в порушення умов договору кредитування з використанням кредитної карти, позичальницею у визначені строки не погашена сума основного кредиту та проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення простроченої кредитної заборгованості та заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом. 
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача, зобов`язано позивача надати деталізовану виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 ..
Заочним рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» частково задоволено, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 30 791 грн 81 коп. заборгованості за тілом кредиту.
Не погодившись з таким судовим рішенням відповідачка 12 березня 2021 року звернулась з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те що не отримувала судових викликів та повідомлень про розгляд справи, а тому не змогла скористатись своїм правом на надання відомостей, які мають суттєве значення для розгляду справи. 
Вказувала, що не укладала кредитного договору з АТ КБ «Приватбанк», а лише заповнила анкету - заяву під час отримання депозитної карти.
Зазначала, що проведений розрахунок не може бути доказом наявності заборгованості.
Надала копію повідомлення судового експерта з економічних досліджень щодо неможливості здійснення кредитних операцій за дебетовою картою та звернення щодо вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з оформленням кредитного договору від її імені. 
У відзиві на заяву про перегляд заочного рішення позивач вважав її доводи необґрунтованими посилаючись на додані до позовної заяви копії первинних документів та просив відмовити у її задоволенні.
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 поновлено строк для звернення з заявою про перегляд заочного рішення, та задоволено її заяву, заочне рішення Братського районного суд Миколаївської області від 11 лютого 2021 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
У наданому відзиву на позовну заяву відповідачка заперечувала щодо задоволення позовної заяви, та вважала її доводи необґрунтованими, оскільки зверталась до банку з метою отримання депозитної картки для отримання пенсії, за отриманням кредиту не зверталась, розмір кредитного ліміту з нею не узгоджувався.
Вказувала, що в доданій до позовної заяви анкеті-заяві процентна ставка не зазначена та відсутні будь-які умови притаманні кредитному договору.
Зазначала, що з будь-якими умовами та Правилами надання банківських послуг або тарифами вона не була ознайомлена
Наголошувала, що Правила надання послуг у Приватбанку через їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору.
Посилалась на відповідну судову практику. 
Звернулась з заявою про визнання недопустимим доказом розрахунку кредитної заборгованості та з клопотанням про витребування оригіналів кредитного договору та інших пов`язаних з його укладенням документів.
У відповіді на відзив позивач вважав доводи відзиву необґрунтованими, наголосив, що відповідачка є клієнтом банку з 2008 року та отримала кредитну картку «Універсальна», зазначав, що виписка з карткового рахунку є належним підтвердженням користування відповідачкою кредитними коштами та платіжною карткою.
Посилався на відповідну судову практику.
У червні 2021 року відповідачка звернулась з клопотанням про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи та витребування оригіналу анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» зобов`язано надати до суду оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 7 червня 2010 року, підписаний від імені ОСОБА_1 .
У повідомленні від 12 липня 2021 року позивач зазначив про неможливість виконання ухвали у зазначений строк через здійснення збору та обробки інформації для надання оригіналу витребуваного документу.
11 жовтня 2021 року позивач повідомив про відсутність в архіві банку вказаного кредитного договору.
28 жовтня 2021 року відповідачка звернулась до суду з заявою з проханням відмовити у задоволенні позову, оскільки договір нею не укладався та не підписувався.
Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір з відповідачкою не укладався. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та в частині відмови ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вказував, що банком належними та допустимими доказами підтверджено укладення кредитного договору, а саме наявністю кредитного ліміту та випискою про рух коштів на рахунку, які свідчать, що відповідачка отримувала та використовувала кошти банку.
Зазначав, що ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили, що договір укладено без її вільного волевиявлення та не використано право відкликання згоди на укладення договору.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідачка, від імені якої діє адвокат Стремілов М. М., вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а саму скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Вказувала, що наявна в матеріалах справи анкета-заява не може вважатись кредитним договором, а матеріали справи не містять належного підтвердження про його укладення сторонами.
За такого вважала пред`явлений позов безпідставним.
Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 15 грудня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, 7 червня 2010 року від імені ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до надання АТ «ПриватБанк» банківських послуг з оформленням на її ім`я дебетової особистої картки, без зазначення будь-яких інших послуг, умов, відсоткових ставок, розміру кредитного ліміту, тощо ( т. 1. а.с.15).
Будь-яких інших договорів або анкет-заяв матеріали справи не містять.
Між тим, в матеріалах справи містяться довідки надані банком, що відповідачці надано в користування 8 кредитних карток з терміном дії з березня 2009 року по квітнень 2021 року із встановленням на 16 вересня 2013 року кредитного ліміту в розмірі 15 900 грн, із подальшим його збільшенням 26 жовтня 2013 року до 17 000 та до 17 300 грн, 31 січня 2017 року, та зведенням 3 квітня 2020 року до 0,00 грн. (т. 1 а.с.13-14).
За частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 
Для підтвердження наявності волевиявлення відповідачки на укладення договору, який за змістом, за твердженням позивача, є кредитним ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року витребувано оригінал анкети – заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку №12111071000158455310 від 7 червня 2010 року, яка нібито підписана від імені ОСОБА_1 .. Підставою витребування оригіналу заяви стали заперечення відповідачки щодо підписання нею такої заяви та бажання призначити судову-почеркознавчу експертизу. 
Позивачем вказана вимога суду виконувалась тривалий час, та у відповіді №1252263-ВБ від 11 жовтня 2021 року повідомлено про неможливість надати оригінал анкети-заяви або кредитного договору, через їх відсутність в архіві банку ( т. 2. а.с.13). 
Не зважаючи на такі обставини позивач наполягав на укладенні ним кредитного договору саме з відповідачкою, та посилався на наявність виписки про рух коштів по рахунку, як на доказ укладення кредитного договору, та вважав, що зазначене є підставою для стягнення заборгованості.
Посилався також на те, що виписка по рахунку є первинним документом.
Між тим виписка по рахунку складена безпосередньо банком, не містить підпису позичальника, а за такого не може бути таким первинним документом, який може свідчити про наявність кредитних відносин між позивачем та відповідачкою, зокрема щодо отримання відповідачкою, як позичальником, коштів банку. Ця виписка не носить індивідуально визначений характер, відповідно до якої можливо ідентифікувати або здійснити верифікацію ОСОБА_1 , як клієнта банка за кредитним договором.
Незважаючи на відсутність зв`язку між особою відповідачки та рухом коштів за випискою банка, сама виписка, що є в матеріалах справи свідчить про те, що банком видано коштів на суму 282 019грн 20коп., які ж йому повернуто на суму 301 089грн 30 коп.
Не надано позивачем на підтвердження своїх вимог і будь-яких інших доказів, в тому числі фото із зображенням відповідачки, яка отримує кредитну картку або підписує інші заяви, що є звичайною річчю за практикою цього банка.
На противагу цьому матеріали справи містять звернення відповідачки до правоохоронних органів з приводу фальсифікації та отримання коштів від її імені працівником банку ( т. 1. а.с.130-137).
Остаточного рішення за кримінальним провадженням не прийнято.
У відповідності до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин 6, 10 статті 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
На підставі наведеного, та враховуючи встановлені колегією суддів обставини справи підстав для стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь банка – відсутні, а висновки суду першої інстанції за правильно встановленими ним обставинами є законними та обґрунтованими. В силу статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду, а рішення суду без змін.
Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Братського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Головуюча                                                         О. О. Ямкова

Судді                                                                          О. В. Локтіонова
С. Ю. Колосовський