ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       05 квітня 2022 року                м. Чернівці                Справа № 726/2141/21

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Владичан А.І., Перепелюк І.Б.,
секретар: Петранюк Ю.Т.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 лютого 2022 року, ухваленого під головуванням судді Мілінчук С.В., дата складання повного тексту рішення невідома, -
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі по 3000 грн.
В позовній заяві позивачка посилалась на те, що з 07.09.2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.10.2010 року. Від шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають та перебувають на утриманні позивачки.
У зв`язку з тим, що відповідач не надає допомоги на дітей, є працездатним, має стабільне фінансове становище просила позов задовольнити.
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 лютого 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у розмірі по 2000 грн щомісячно на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру визначених аліментів та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дітей в Провадження №22-ц/822/293/22 
розмірі по 1309 грн щомісяця.
Вказує, що не отримав копію позовної заяви, що позбавило його можливості подати відзив та підготуватися до розгляду справи.
Зазначає, що окрім дітей від першого шлюбу, в нього є неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_3 від другого шлюбу, яка перебуває на його утриманні, хворіє та потребує відповідного лікування, перебуває на диспансерному обліку лікаря невропатолога та офтальмолога, проживає з сім`єю на орендованій квартирі, його заробіток на рік складає 45000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на норми СК України, які регулюють спірні правовідносини.
Вказує, що доводи апелянта щодо зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 лютого 2022 року, є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачений ч.13 ст.7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справив в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:  1) керує ходом судового процесу;  2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;  3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;  4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;  5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.  Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції з урахуванням наявності у відповідача дитини від іншого шлюбу, перебування у шлюбних відносинах, доходи відповідача, які не є значними та достатніми для присудження заявленої суми аліментів, дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн на кожну дитину, які будуть необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей. 
Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Обставини справи щодо перебування сторін у шлюбі та його розірвання на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.10.2010 року, народження в ньому дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрація та проживання дітей з матір`ю по АДРЕСА_1 сторонами визнається та не спростовується (а.с.15-20). 
Згідно довідки КЗ «Чернівецький обласний фаховий коледж мистецтв ім. С.Воробкевича» №351 від 17.11.2021 року ОСОБА_5 навчається на 3 курсі коледжу, денна форма навчання, спеціалізація «народна хореографія» (а.с.23).
15.06.2018 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.32).
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.33).
З податкової декларації платника єдиного податку ФОП за 2021 рік вбачається обсяг доходу ОСОБА_9 розміром 45 000 грн (а.с.35-40).
Згідно копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» відповідач переводив грошові кошти на ім`я позивача у період з 2020 року по січень 2022 року (а.с.41-47).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, діючої в Україні з 27.09.91 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Приписами ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі ст.150 СК України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Суд за заявою одержувача, відповідно до ч.1 ст.184 СК України, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).
Надаючи оцінку на предмет законності оскаржуваного рішення згідно доводів апеляційної скарги щодо допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального закону, зокрема перешкодам у підготовці відповідача до участі у справі, то вони спростовуються наявною у справі заявою, згідно якої 17.01.2022 року ОСОБА_2 скористався правом подання доказів на спростування доводів позивача, яким судом надана належна оцінка. 
Що стосується наданих до апеляційної скарги доказів стану здоров`я ОСОБА_8 (а.с.78-97), відомостей щодо майнового стану відповідача та доводів його витрат на оренду житла, то такі не приймаються апеляційним судом, виходячи з наступного.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У п.6 ч.2 ст.356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За приписами ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення п.6 ч.2 ст.356, ч. 1-6 ст.367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини 1 ст.44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі №704/192/18.
В силу ч.4 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
Оскільки стороною відповідача зазначені докази не були подані в суді першої інстанції, а лише на стадії апеляційного перегляду справи без подання клопотання про їх долучення із зазначенням поважності причин не подачі таких під час розгляду справи в суді першої інстанції, то вони не можуть бути досліджені та прийняті судом в силу приписів ст.367 ЦПК України, так як рішення суду ухвалене без їх дослідження.
Про те, доводи апелянта відносно зменшення розміру аліментів не в повній мірі були досліджені судом першої інстанції, і є частково обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Так, в позовній заяві позивач зазначала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 3 000 грн, оскільки він є працездатним, постійно працює за кордоном й має відповідний дохід, проте, апеляційний суд не знаходить цьому підтвердження, оскільки щодо утримання дітей сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків і відповідно до закону утримувати неповнолітніх дітей зобов`язані обоє батьків, які мають рівні права та обов`язки щодо них.
Відтак, правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами та оцінивши останні, суд першої інстанції взяв до уваги наявність у відповідача дитини від другого шлюбу, дійшов обґрунтованого висновку про те, що існує рівний обов`язок батьків по утриманню дітей, проте не взяв до уваги, що позивачка для встановлення рівності обов`язку щодо утримання спільних дітей не надала відомості щодо своїх доходів та доказів про доходи платника аліментів за виконану ним роботу за кордоном.
Таким чином, з урахуванням матеріального становища платника аліментів на час розгляду справи та отримані ним доходи за 2021 рік колегія суддів вважає за необхідне зменшити визначений судом розмір стягуваних аліментів до 1500 грн на кожну дитину щомісячно, який за обставин цієї справи є мінімально необхідним для потреб дітей та відповідатиме теперішнім можливостям батька надавати таку допомогу.
За таких умов, при зміні матеріального стану отримувача аліментів та/або платника, а також доведення збільшення прибутку останнього позивач не буде позбавлена права вимагати сплати їх в більшому розмірі.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження та дають підстави для висновку про зміну рішення суду.
Згідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пп.1, 3 ч.1 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 02 лютого 2022 року змінити.
Визначити до стягнення з ОСОБА_2 аліменти в розмірі по 1500 грн на кожну дитину.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий - підпис /Лисак І.Н./
Судді - підписи /Владичан А.І., Перепелюк І.Б./