ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 січня 2022 року           справа №200/11533/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., 
за участю секретаря судового засідання Сізонова Є.С.,
представника позивача Усенка В.Ж.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 р. у справі № 200/11533/21 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П., повне судове рішення складено 05.11.2021р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                    УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «КОНЦЕРН СТИРОЛ» звернулось до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченко Олега Володимировича, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко Олега Володимировича ВП № 59355326 від 13 червня 2019 про стягнення основної винагороди виконавця в сумі 146775,04 грн., прийняту ним в межах виконавчого провадження №59355326 (а.с. 1-3).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року позовна заява позивача була залишена без руху у зв`язку із наявністю недоліків позовної заяви, а саме поданням позовної заяви поза межами строку, встановленого ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із даним позовом із зазначенням підстав, які можуть свідчити про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним адміністративним позовом та наданням відповідних доказів (а.с. 7-8).
04 жовтня 2021 року до суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано заяву про поновлення строку звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельниченко Олега Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу (а.с. 16-18).
Представник позивача, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду такою, що прийнята з порушенням норма матеріального і процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з моменту завершення виконавчого провадження №59355326 для ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» зникли правові підстави подальшого оскарження всіх прийнятих в його межах постанов, що вже фактично втратили свою чинність, в тому числі постанови про стягнення основної винагороди. Тим більш, що за спірною постановою нове виконавче провадження так і не було відкрито. Наголошує, що порушення прав позивача, з якого повинен починатись перебіг процесуального строку на звернення до суду, відбулось саме під час протиправного застосування відповідачем спірної постанови №59355326 від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди, а не під час її прийняття (так як правових підстав для її оскарження у позивача тоді не існувало), а також не в момент, коли позивачу стало відомо про прийняття даної постанови (на той час виконавче провадження №59355326 вже було закрито) (а.с. 21-27).
На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Як вбачається із адміністративного позову, заяв позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, а також доданих до позову матеріалів, позивач після отримання 25 січня 2021 року ухвали Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі про банкрутство, на підставі спірної постанови звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом про визнання нечинною та такою, що не підлягає виконанню, постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка О.В. від 13 червня 2019 року про стягнення основної винагороди виконавця в сумі 146 775,04 грн., прийнятої в межах виконавчого провадження № 59355326 (справа № 200/1158/21).
При цьому, відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року по справі № 200/1158/21, судом зазначено, що 20 квітня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких останній зазначив, що питання оскарження дій приватного виконавця стосовно правомірності винесення постанови ВП №59355326 від 13.06.2019 року про стягнення основної винагороди, так само як і питання про її скасування як протиправної, не є предметом заявлених ним позовних вимог, та, відповідно, не є предметом спору у даній справі.
За результатом розгляду справи № 200/1158/21 рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року, у задоволенні позову позивачу відмовлено.
За поясненням позивача 25 серпня 2021 року товариство вдруге отримало від відповідача заяву про порушення справи про банкрутство товариства.
02 вересня 2021 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.
04 жовтня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано заяву про поновлення строку звернення до суду із даним позовом.
В обґрунтування заяви зазначив, що на момент прийняття спірної постанови, 13 вересня 2019 року, були відсутні правові підстави для її оскарження, так як ще не було завершене виконавче провадження №59355326, а отже, у відповідача не було підстав стягувати цю винагороду. Також у заяві зазначено, що згадування в мотивувальній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 200/1158/21-а про те, що «...позивач вже звертався до суду зі скаргою на дії відповідача до господарського суду Донецької області, предметом якої в тому числі було прохання - визнання незаконними постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Киева Мельниченко О.В., прийнятих в межах відкритого виконавчого провадження ВП № 59355326 і Ухвалою вказаного суду від 11.06.2020 року у справі № 905/2150/18 скарга залишена без розгляду за заявою ПрАТ «Концерн Стирол...», - не свідчить про обізнаність на той час позивача зі спірною постановою, а відкликання позивачем скарги мало місце у зв`язку із завершенням (19 травня 2021 року) виконавчого провадження № 59355326, що, на переконання позивача, свідчило про поновлення його порушеного права. Також зазначає, що звернення товариства до Донецького окружного адміністративного суду із позовом про визнання спірної постанови нечинною (справа № 200/1158/21) мало місце у зв`язку із тим, що станом на 25 січня 2021 року дія цієї постанови вже була вичерпною, а тому позивачем був обраний інший спосіб захисту визнання її нечинною.
Крім цього, ухвалою Господарського суду Донецької області від 10 лютого 2021 року було відмовлено у відкритті провадження у справі №905/157/21 про банкрутство ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» за поданою 25 січня 2021 року відповідачем заявою, що була обґрунтовано спірною постановою про стягнення основної винагороди, відтак, з моменту відмови Господарським судом Донецької області у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі спірної постанови, фактично було припинено порушення прав позивача від її незаконного застосування, через що у позивача вже були відсутні підстави для звернення до суду з метою їх захисту із позовом про визнання постанови протиправною та її скасування.
16 серпня 2021 року відповідач повторно звернувся із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на підставі спірної постанови, що стало підставою вважати, що даною постановою порушено (може бути порушено) права позивача.
Про звернення відповідача із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство позивач дізнався 25 серпня 2021 року, отримавши копію цієї заяви.
У зв`язку із цим ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» звернулось до суду із даним позовом.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що наведені представником позивача на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом доводи не свідчать про наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення позивача обставин, пов`язаних із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини 5 статті 74 Закону №1404-VIII, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з ч.1 ст. 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку - відсутність поважних причин його пропуску.
При цьому, суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.
Суд зазначає, що ст. 287 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, та частина 2 якої встановлює спеціальний у відношенні до ст. 122 КАС України строк звернення до суду (протягом десяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів) та кореспондується із положеннями ч. 5 ст. 74 Закону1404-VIII.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Тобто, ст. 287 КАС України, встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.
Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №473/653/17.
Отже, суд зобов`язаний всебічно дослідити позовні матеріали на предмет своєчасного звернення особи до суду з відповідним позовом, у т. ч. на предмет наявності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними у разі виявлення факту його пропущення.
Таким чином, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Щодо доводів апелянта, що з моменту завершення виконавчого провадження №59355326 для ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» зникли правові підстави подальшого оскарження всіх прийнятих в його межах постанов, що вже фактично втратили свою чинність, в тому числі постанови про стягнення основної винагороди, суд зазначає наступне.
В мотивувальній частині ухвали Господарського суду Донецької області від 11.06.2020 року по справі №905/2150/18 вказується, що в доповненнях до скарги №80/05-20 від 13.05.2020р. змінено вимоги, а саме відповідачем заявлено про, зокрема, визнання незаконними постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченко Олега Володимировича, прийнятих в межах відкритого виконавчого провадження ВП №59355326. Вимоги скарги на дії приватного виконавця мотивовані наступними обставинами, зокрема, зважаючи на незаконність самого факту відкриття виконавчого провадження ВП №59355326, всі постанови, прийняті приватним виконавцем Мельниченко О.В. в межах даного виконавчого провадження, також є незаконними.
Отже, позивач, будучи стороною у справі №905/2150/18 був обізнаний вже під час розгляду зазначеної справи про існування ряду постанов прийнятих в межах виконавчого провадження ВП №59355326.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі № 200/1158/21-а, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року, відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Олега Володимировича про визнання нечинною та такою, що не підлягає виконанню починаючи з 20 травня 2020 року, постанови державного виконавця від 13 червня 2019 року про стягнення основної винагороди виконавця в сумі 146 775,04 грн., прийнятої в межах виконавчого провадження № 59355326.
Як зазначено у мотивувальній частині постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/1158/21-а, позивач вже звертався до суду зі скаргою на дії відповідача до господарського суду Донецької області, предметом якої в тому числі було прохання - визнання незаконними постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченко О.В., прийнятих в межах відкритого виконавчого провадження ВП № 59355326, і ухвалою вказаного суду від 11.06.2020 року у справі № 905/2150/18 скарга залишена без розгляду за заявою ПрАТ «Концерн Стирол».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладений в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без руху по даній справі висновок суду про те, що позивач дізнався про прийняття спірної постанови ще до 11 червня 2020 року, так як наслідок, строк звернення до суду із даним позовом закінчився не пізніше 21 червня 2020 року - позивачем не спростований. А доводи апелянта, що з моменту завершення виконавчого провадження №59355326 зникли правові підстави подальшого оскарження всіх прийнятих в його межах постанов, в тому числі постанови про стягнення основної винагороди, навпаки підтверджують обізнаність позивача про існування оскаржуваної постанови, яка прийнята в межах даного виконавчого провадження №59355326 та бездіяльність останнього щодо оскарження постанови в межах процесуального строку.
Доводи апелянта, що порушення прав позивача, з якого повинен починатись перебіг процесуального строку на звернення до суду, відбулось саме під час протиправного застосування відповідачем спірної постанови №59355326 від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди, а не під час її прийняття, а також не в момент, коли позивачу стало відомо про прийняття даної постанови, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону №1403 приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
На виконання статті 31 Закону №1403 постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).
Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
На підставі ст. 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, з моменту прийняття постанови №59355326 від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди починається обчислюватись строк звернення до адміністративного суду, а не як помилково вважає апелянт, під час протиправного застосування відповідачем спірної постанови №59355326 від 13.06.2019.
Як вбачається із адміністративного позову, позивач після отримання 25 січня 2021 року ухвали Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі про банкрутство, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом про визнання нечинною та такою, що не підлягає виконанню, постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельниченка О.В. від 13 червня 2019 року про стягнення основної винагороди виконавця в сумі 146 775,04 грн., прийнятої в межах виконавчого провадження № 59355326.
Відповідно до матеріалів справи, позивач не наводить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом, який мав місце у період з червня 2020 року до 25 січня 2021 року.
Вирішуючи питання щодо поважності/не поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом у період після 25 січня 2021 року, суд зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує спірне рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Наведені позивачем причини для визнання цього строку поважними не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує спірне рішення, чи такими, що пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Посилання позивача на відсутність порушення його прав у зв`язку із прийняттям відповідачем спірної постанови до 25 січня 2021 року (до звернення відповідача до Господарського суду Донецької області із заявою про порушення справи про банкрутство) є необґрунтованими, так як спірна постанова спрямована на стягнення з товариства, як боржника у виконавчому провадженні, винагороди виконавця, а не порушення справи про банкрутство, і набула чинності 13 червня 2019 року, отже, саме з цієї дати має вважатись такою, що порушила (могла порушити) права позивача.
Крім цього, навіть з 25 січня 2021 року, тобто, після виникнення обставин щодо порушення прав позивача (відповідно до позовної заяви) позивач не скористався правом на її оскарження - лише звернувся із позовом про визнання її нечинною, зауваживши (в межах адміністративної справи №200/1158/21-а), що не оспорює її протиправність та не просить суд її скасувати.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом не можуть бути визнані поважними.
Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, позивач, пропустивши строк звернення до суду, не надав поважних підстав пропуску строку звернення, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, вказавши, що дана позовна заява підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому, відсутні підстави для її скасування.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 р. у справі №200/11533/21 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 р. у справі № 200/11533/21 8 - залишити без змін.
Повне судове рішення 25 січня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                           Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                 А.А. Блохін

                                                                                                                           І.В. Сіваченко