УХВАЛА
20 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 260/103/21
адміністративне провадження № К/9901/43075/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів -Кашпур О.В., Уханенка С.А., 
перевіривши касаційну скаргу громадянина Гвінеї ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Громадянин Гвінеї ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просив:
? визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області № 101 від 23 грудня 2020 року про відмову громадянину Гвінеї ОСОБА_2 в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
? зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області прийняти стосовно громадянина Гвінеї ОСОБА_2 рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
26 листопада 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга громадянина Гвінеї ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 260/103/21.
За правилами частини першої   статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з перебуванням іноземця на території України.
У розумінні пункту 11 частини шостої   статті 12 КАС України   для цілей цього   Кодексу   справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України є справами незначної складності.
Пункт 8 частини другої   статті 129 Конституції України      серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках   -   на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми   статті 14      Закону України «Про судоустрій і статус суддів»   і   статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
На обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій при вирішенні цієї справи не врахували правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 520/12239/19 щодо підстав для відмови в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця або визнання особою, яка потребує додаткового захисту, та висновки Верховного Суду в аналогічних справах за номерами  815/7245/16, 815/4355/17, 820/6355/16, 420/3258/19, 826/6949/16, 818/1151/15, 640/19723/18, 820/1309/16, 815/2092/17, 806/1123/15. Також скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не досліджено зібраних у справі доказів.
Водночас, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, скаржник не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України. 
Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у справі незначної складності є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Суд також ураховує позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
За такого правового регулювання та обставин справи, Суд дійшов висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити.
З урахуванням викладеного, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає вирішенню.
Керуючись статтями 12, 13, 248, 328, 333, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою громадянина Гвінеї ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року в справі № 260/103/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена. 
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко