Справа № 344/7346/21 
Провадження № 22-ц/4808/338/22 
Головуючий у 1 інстанції Мотрук Л. І. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
               судді-доповідача        Бойчука І.В.,
               суддів                        Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», про відшкодування шкоди в порядку суброгації за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Тлумацького районного суду від 15 листопада 2021 року під головуванням судді Мотрук Л.І. у м. Тлумач,
в с т а н о в и в :
У травні 2021 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2020 між товариством та ТОВ «ДП ПБС» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/107-68-002975/20, яким забезпечено транспортний засіб «DAF CF75», д.н.з. НОМЕР_1 .
За участю вказаного транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_2 , та забезпеченого полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/4782962 (виданий ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування») транспортного засобу «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , 24.08.2020 о 07.34 год у м. Надвірна на вул. Рамішвілі, Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої з вини ОСОБА_1 було пошкоджено транспортний засіб «DAF CF75». 
Товариство 16.09.2020 розрахувало суму страхового відшкодування по цій страховій справі на підставі рахунку № 2401 від 10.09.2020 та згідно з умовами договору добровільного страхування транспортного засобу, на підставі страхового акту № 200000329232 від 16.09.2020, розрахунку суми страхового відшкодування та зібраних документів, відшкодувало ТзОВ «ДП ПБС» витрати на ремонт транспортного засобу «DAF CF75», д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 45 005,00 грн.
Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом, який діяв на момент ДТ.
Товариство 24.08.2020 звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» з заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 45 005,00 грн, у відповідь на яку ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 28 271,02 грн по цій страховій справі. 
Посилаючись на те, що деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку зі статтею 1194 ЦК України та до страховика перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у межах фактичних витрат, а невідшкодованою залишилася сума в розмірі 16 283,98 грн, товариство просило стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вказаному розмірі.
Ухвалою Тлумацького районного суду від 23 вересня 2021 року залучено ПрАТ СК «Альфа Страхування» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача.
Рішенням Тлумацького районного суду від 15 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні позову ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПрАТ СК «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
У апеляційній скарзі представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що оскільки цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», при ліміті відповідальності 130 000 грн, тому заявлений позов до відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Такі доводи суду першої інстанції є застарілими в сфері подібних правовідносин та не узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах цього суду, а саме про правильність стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченому страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими за страхове відшкодування (страхової виплати).
Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі визначеному ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який становить 0,7, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка склала 16 283,98 грн, незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності), а тому ОСОБА_1 є у цій справі належним відповідачем, який зобов`язаний відшкодувати таку різницю.
Крім того, вказуючи на ненадання доказів неможливості відшкодування завданої шкоди в межах страхової суми (ліміту відповідальності), яка повністю перекриває суму шкоди, заподіяної позивачу, суд першої інстанції віднісся формально до оцінки доказів та не звернув увагу на копію акта огляду транспортного засобу, копію розрахунку суми страхового відшкодування, копію коефіцієнту встановлення фізичного зносу, які були долучені до позовної заяви.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 вказує, що виплата позивачем ФОП ОСОБА_3 страхового відшкодування ТОВ «ДП ПБС» здійснена в сумі 45 005,00 грн, що відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням зносу, в той час як заявлена позивачем вартість ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), розмір якої визначено в сумі 70 100,00 грн на користь потерпілого не відшкодовувалася.
Таким чином, твердження апелянта про те, що у ПрАТ «Страхова компанія«Альфа Страхування» не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування в сумі 16 238,98 грн не відповідає дійсності та суперечить фактичним обставинам справи.
ПрАТ «Страхова компанія«Альфа Страхування» правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 21.07.2020 між ПрАТ «Українська страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «ДП ПБС» укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/107-68-002975/20, відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль «DAF CF75», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ДП ПБС» відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 5-11, 14).
24.08.2020 о 07 год 34 хв по вул. Рамішвілі в м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «DAF CF75», д.н.з. НОМЕР_1 , який забезпечений Договором добровільного страхування транспортного засобу № 06/107-68-002975/20 від 21.07.2020 року, під керуванням водія ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», номер полісу АО/4782962, який дійсний з 08.01.2020 до 07.01.2021 (а.с. 47). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн, розмір франшизи - 0,00 грн. 
Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2020 ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 12).
Спеціалістом відділу врегулювання ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Палюгою Д.І. 04.09.2020 складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість) «DAF CF75», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому зафіксовано пошкодження цього автомобіля (а.с. 16).

Відповідно до копії рахунку на оплату № 2401 від 10.09.2020 ФОП ОСОБА_3 загальна вартість товарів (роботи, послуги) транспортного засобу «DAF CF», д.н.з. НОМЕР_1 , всього 17 найменувань, становить 70 100 грн (а.с. 19).
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 16.09.2020 здійснено розрахунок суми страхового відшкодування по цій страховій справі № 200000329232 на підставі рахунку № 2401 від 10.09.2020 та визначено страхове відшкодування в сумі 45 005,00 грн (а.с. 22).
Відповідно до вказаного розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування здійснюється з врахуванням зносу деталей, що замінюються (п. 11 розрахунку), знос транспортного засобу 70% (п. 18 розрахунку), вартість відновлювального ремонту становить 70 100 грн (п. 19 розрахунку), в тому числі: вартість деталей, що замінюються (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 35 850,00 грн (п. 20 розрахунку); вартість ремонтних робіт та матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту становить 34 250,00 грн (п. 22 розрахунку); вартість деталей, що замінюються, з врахуванням зносу становить 10 755,00 грн (п. 21 розрахунку). Розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 45 005,00 грн (п. 23 розрахунку), вартість матеріального збитку згідно з умовами договору страхування 45 005,00 грн (п. 26 розрахунку).
Цього ж дня ТОВ «ДП ПБС» звернулося до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою-погодженням страхового відшкодування в сумі 45 005,00 грн та просило виплатити таке на рахунок ФОП ОСОБА_3 (а.с. 20).
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 16.09.2020 складено страховий акт № 200000329232 згідно якого прийнято рішення про виплату страхового страхування в сумі 45 005 грн на рахунок ФОП ОСОБА_3 за пошкоджений транспортний засіб «DAF CF75», д.н.з. НОМЕР_1 , (а.с. 21).
Згідно з умовами Договору добровільного страхування транспортного засобу № 06/107-68-002975/20 від 21.07.2020, на підставі страхового акту № 200000329232 від 16.09.2020, розрахунку суми страхового відшкодування від 16.09.2020 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувало потерпілому ТОВ «ДП ПБС» витрати на ремонт транспортного засобу «DAF CF75», д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 45 005,00 грн, перерахувавши кошти на рахунок ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням № ЗР095053 від 18.09.2020 року (а.с. 26).
Виплативши суму страхового відшкодування ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» з заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 200000329232 від 22.09.2020 на суму 45 005, 00 грн (а.с. 27).
ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» 23.09.2020 здійснено розрахунок вартості відновлювального ремонту, з урахуванням зносу, транспортного засобу «DAF CF75», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно калькуляції № 1108.609, відповідно до якої: вартість відновлювального ремонту становить 48 044,48 грн; коефіцієнт фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні становить 0,7; вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 28 721,02 грн (з ПДВ на складові частини), франшиза 0 грн, тому розмір страхового відшкодування становить 28 721,02 грн (а.с. 23-25).
Відповідно до копії платіжного доручення № 36031 від 16.10.2020 ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 28721,02 грн на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 28).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» і позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не звертався. Згідно умов договору страхування ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» за шкоду, заподіяну майну потерпілого страхувальником ОСОБА_1 , становить 130 000 грн і суду не надано доказів неможливості відшкодування завданої шкоди в межах вказаної страхової суми, яка повністю перекриває розмір шкоди, заподіяної позивачу.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції правильними, враховуючи наступне.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).
Згідно ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно ст. 36.2. Закону № 1961-IV, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодження майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відповідно до висновків, викладених у п. 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Також Велика Палата Верховного Суду у п. 73 цієї постанови вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
На обґрунтування позовних вимог та розміру завданої шкоди позивач надав копію акту огляду транспортного засобу, копію рахунку на оплату, копії розрахунків суми страхового відшкодування страховика потерпілого та страховика особи, винної у ДТП, в яких зазначено коефіцієнт встановлення фізичного зносу транспортного засобу, копію заяви-погодження на виплату страхового відшкодування, копію страхового акта від 16.09.2020 та посилався на перехід до нього права вимоги до заподіювача шкоди у межах фактичних витрат, у зв`язку з тим, що страховиком останнього не відшкодовано суму в розмірі 16 283,98 грн.
При цьому, розмір шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача, позивач визначив саме як різницю між розміром страхового відшкодування відповідно до здійсненого ним розрахунку, яке виплачено потерпілому, та розміром страхового відшкодування, з урахуванням фізичного зносу автомобіля, розрахованого страховиком особи, винної у ДТП. 
Суд першої інстанції встановивши, що розмір страхового відшкодування, яке розраховано позивачем та виплачено на користь потерпілого, не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» та що позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не звертався, дійшов вірного висновку про те, що заявлений позов до відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Колегія суддів зазначає, що згідно розрахунку позивача страхове відшкодування в сумі 45 005 грн здійснено ним (виходячи з вартості відновлювального ремонту у розмірі 70 100 грн) з урахуванням зносу деталей, що замінюються як сума вартості деталей, що замінюються з врахуванням їх зносу, та вартості ремонтних робіт та матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту (10755,00+34250,00=45005,00).
У відповідача, винного у ДТП, не виник обов`язок щодо сплати позивачу різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку позивач виплатив на користь потерпілого страхове відшкодування з врахуванням зносу деталей, що замінюються, а не фактичну вартість ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу).
З цих підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неузгодженість висновків суду першої інстанції з висновками Верховного Суду в сфері подібних правовідносин, викладеними у постановах цього суду, та про те, що оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, то ОСОБА_1 є у цій справі належним відповідачем та зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.
При цьому, колегія суддів зазначає, що спір існує саме щодо розміру страхового відшкодування, розрахованого з врахуванням зносу деталей, що замінюються, окремо позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» не звертався. Посилання позивача на вимоги ст. 993, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» як правову підставу позову є необґрунтованими. 
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції віднісся формально до оцінки доказів, які були долучені до позовної заяви, не заслуговують на увагу, оскільки такі не містять даних щодо виплати позивачем потерпілому фактичної вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), а навпаки вказують на виплату такої з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей транспортного засобу.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В цій справі судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення.
Рішення Тлумацького районного суду від 15 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
       О.О. Томин