ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року 
м. Черкаси

Справа № 699/887/21		
Провадження № 22-ц/821/297/22		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2021 року (ухваленого під головуванням судді Літвінової Г.М. в приміщенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 29 листопада 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

28 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року його - ОСОБА_1  було зобов`язано сплачувати на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08 липня 2017 року та з 08 липня 2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. 
На час розгляду зазначеної справи, вказує позивач, він був працевлаштований і мав можливість сплачувати вказану суму. На даний час вказана обставина змінилася, в тому числі, що 19 жовтня 2017 року позивач став батьком ще двох дітей: дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , які також перебувають на його утриманні. 
В липні 2018 року, зазначає ОСОБА_1 , його було звільнено з роботи в ТОВ «Метал груп» за угодою сторін. З 04 грудня 2018 року по 25 серпня 2019 року він перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітний. З 26 серпня 2019 року по 26 серпня 2021 року позивач перебував на військовій службі за контрактом в Збройних Силах України, де у нього почалися проблеми зі здоров`ям, у зв`язку із чим він періодично проходить лікування. 
На даний час, вказує ОСОБА_1 , він знову перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, а тому вказаний розмір аліментів є непосильним для нього. 
Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги зміну його сімейного та матеріального становища, вказує ОСОБА_1 , він змушений звернутися до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із відповідним позовом та просить постановити судове рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року по справі № 699/346/17 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2021 року позов задоволено. 
Зменшено розмір аліментів, що стягуються згідно з рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року у справі № 699/346/17 з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що поява на утриманні позивача ще двох малолітніх дітей, у зв`язку із чим погіршився його майновий стан, втрата ним роботи, а також погіршення стану його здоров`я, на даний час оцінюється судом як обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів на утримання спільної з відповідачкою дитини.
З урахуванням вищенаведених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у даному випадку наявні підстави для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року (справа № 699/346/17) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зменшення їх розміру з 1/4 до 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 13 грудня 2021 року  ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю відмовити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга  ОСОБА_2 , зокрема, мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить жодного обґрунтування щодо підстав задоволення позову.
Суд першої інстанції, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, не надав належної уваги тому, що народження у позивача дітей від другого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, бо це суперечить інтересам дитини від першого шлюбу.
Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів погіршення свого майнового стану, в тому числі у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи 

Сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17 липня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року було розірвано. (а.с. 10-11)
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками дитини є сторони по справі (а.с. 15).
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року по справі № 699/346/17, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08 липня 2017 року та, починаючи з 08 липня 2017 року, не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. (а.с. 8-9)
Відповідно довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради № 1/6874 від 29 жовтня 2021 року дитина сторін,ОСОБА_3 , проживає із ОСОБА_2 (а.с. 48)

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2  не підлягає до задоволення,  виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, його сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
В такому разі позивач, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, має довести наявність таких обставин.
З наявних матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 змінився сімейний стан позивача, а саме, 19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 став батьком ще двох дітей: ОСОБА_6 (свідоцтво серія НОМЕР_2 від 15 листопада 2017 року) та ОСОБА_7 (свідоцтво серія НОМЕР_3 від 15 листопада 2017 року), які згідно довідки виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради № 6620 від 17 вересня 2021 року проживають разом з позивачем ОСОБА_1 (а.с. 16-17, 14)
Згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.
В цьому контексті зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру стягуваних аліментів.
Проте, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач, крім зміни свого сімейного стану посилається на те, що погіршилося його матеріальне становище та стан його здоров`я.
Зокрема, як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме копії трудової книжки НОМЕР_4 , ОСОБА_1 втратив постійну роботу та тимчасово перебуває на обліку в Корсунь-Шевченківській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості та отримує виплату допомоги по безробіттю. (а.с. 12-13)
Крім того, у зв`язку з перебуванням на військовій службі у нього погіршився стан здоров`я. І хоча позивач не є особою з інвалідністю, проте потребує регулярних медичних обстежень та госпіталізації з метою реабілітації, що підтверджується відповідною медичною документацією, що наявна в матеріалах справи. (а.с. 19-20)
Оцінивши всі наявні по справі докази в їх сукупності,суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку, що  з урахуванням зміни матеріального, сімейного стану та інших обставин, що заслуговують на увагу, ОСОБА_1 не має фактичної можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року і визначений даним рішення розмір аліментів підлягає зменшенню.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини даної справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1  позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                  О.В. Карпенко

Судді         В.Г. Бородійчук

       Л.І. Василенко