РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року
м. Рівне
Справа № 569/22396/20
Провадження № 22-ц/4815/164/22

Рівненський апеляційний суд :
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючий Боймиструк С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Москалик Т.В.,
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_4  про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про витребування майна від добросовісного набувача,-
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2020 року, ОСОБА_4  звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_1 .
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року заяву ОСОБА_4  про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на майно, а самеквартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 2817779, яка перебуває у власності ОСОБА_1 .
Ухвала мотивована тим, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1  вважає її незаконною, необґрунтованою у зв`язку з неправильним дослідженням та оцінкою доказів, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що спору між сторонами не існує; набула право власності на законних підставах, а подана заявником позовна заява має штучний характер.
Вважає, що з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, висновки суду зроблені на припущеннях про можливе невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Також, задовольняючи заяву про забезпечення позову суд не врахував, що застосоване судом забезпечення заподіює шкоду відповідачу і не є співрозмірним із порушеними правами позивачки (якщо такі наявні), так як на момент придбання квартири позивачка вже не була її власником.
З цих підстав, просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 13 серпня 2021 року та постановити нову ухвалу про відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк на його подачу не надходив.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Задовольняючи заяву ОСОБА_4  про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду.
З такими висновками колегія суддів погоджується.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно квартира загальною площею 83,9, кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у власності ОСОБА_1 ..
Звертаючись з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 посилалась на те, що майно вибуло з її володіння поза її волею.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскільки предметом спору є витребування нерухомого майна, а тому даний вид забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно та заборони вчиняти дії щодо відчуження цього майна є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Що стосується аргументів апеляційної скарги про порушення прав відповідача, то апеляційний суд відхиляє їх з мотивів недоведеності та вказує, що заходи забезпечення позову застосовуються лише на період розгляду справи з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.
В цій стадії процесу, виходячи з предмету даного розгляду та аргументів апелянта, питання штучності позову чи зловживання позивачкою своїми правами на звернення до суду, не можуть бути підставами для задоволення апеляційної скарги, оскільки ці обставини вирішуються місцевим судом при розгляді справи по суті.
З приводу твердження відповідачки про спричинення такими діями позивачки ОСОБА_4 щодо забезпечення позову, шкоди відповідачці ОСОБА_1 , то слід зазначити, що вона не позбавлена права звернутись до місцевого суду з клопотанням про зустрічне забезпечення позову. 
Зазначений порядок встановлено цивільним процесуальним законом та не визнається таким, що порушує охоронювані законом права та інтереси сторін провадження. 
Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не установлено.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складений 10 лютого 2022 року.

Головуючий:                                С.В. Боймиструк

Судді:                                 Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків