КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 761/25101/20                                    Головуючий у 1 інстанції: Притула Н.Г. 
Провадження № 22-ц/824/15736/2021                              Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 грудня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                          Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Верланова С.М.,
секретар                                        Майданець К.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у батька та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з батьком,-
 
в с т а н о в и в:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у батька. Зазначала, що у шлюбі з ОСОБА_2 у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З травня 2020 року вона і відповідач ОСОБА_2 почали проживати окремо, донька залишилась проживати з нею. З 2016 року вона разом з донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Визначення місця проживання дитини з нею буде забезпечувати інтереси малолітньої дитини, для повного і гармонійного розвитку її особистості, зростання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, так як вона має офіційне місце роботи, що надасть їй можливість забезпечити належний рівень життя дитині, регулярного відвідування нею дитячих навчальних закладів, розвиваючих занять, забезпечення своєчасного проведення необхідних планових медичних обстежень. 01.08.2020 року за домовленістю з батьком дитину було передано батьку, який мав її повернути в цей же день о 21.00 год. Проте донька до неї не повернулась, а батько повідомив, що бажає відпочити з дитиною. Зміна місця проживання та харчування дитини може призвести до загострення її захворювання.   ОСОБА_1 просить: визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею; відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав.
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з батьком. В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що ним та ОСОБА_1 не було досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. З липня 2020 року дитина проживає з ним. При останньому перебуванні дитини з матір`ю, щодо дочки було вчинено сімейне насилля, що підтверджується психологічним дослідженням. Після психологічного тиску матері на дитину, остання не бажає проживати разом з матір`ю. Більш того, поки на сьогоднішній день не бажає з нею спілкуватись. В той же час,   він піклується про дитину, забезпечує гідні умови проживання, створив належні умови для її проживання. Дочка має власну окрему кімнату в трьохкімнатній квартирі, яка облаштована всім необхідним. Він займається вихованням, оздоровленням, періодичним медичним обстеженням дитини, за необхідності відвідуванням медичних закладів для лікування. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти, додатково займається плаванням в басейні. Він має високий рівень доходу, веде здоровий спосіб життя, на роботі характеризується позитивно. Вважає, що він  створить найбільш сприятливі умови проживання і розвитку дитини, маючи набагато більший дохід, гнучкий графік роботи, що дозволяє приділяти більше часу дитині. Дитина бажає проживати з ним, вона вже звикла до свого місця проживання, навколишнього середовища, має знайомих, друзів, сталі соціальні зв`язки, з цієї точки зору зміна місця проживання, оточення, негативно вплине на дитину та її психологічний стан. ОСОБА_2 просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні позову   ОСОБА_1  та задоволений зустрічний позов ОСОБА_2 . Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати  рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов та відмовити в задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_2 . Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.  Зазначає, що під час розгляду справи  суддя Притула Н.Г. неодноразово демонструвала відсутність у неї гідних судді  професійних якостей, порушувала судовий процес своїм зверхнім ставленням  і емоційними висловлюваннями у її бік та бік її представника, що свідчить про її необ`єктивність та упередженість. До цього суддя Притула Н.Г. вже розглядала справу про розірвання шлюбу та стягнення аліментів між нею та  ОСОБА_2 . Відтак,  у неї вже було сформоване ставлення до сторін. Ухвалюючи рішення, суд не надав оцінки наявним у справі доказам, зокрема, роздруківкам листування між сторонами, її заявам до служби в справах дітей та правоохоронних органів. Суд не врахував, що відповідач ОСОБА_2 01 серпня 2020 року одноособово та без її згоди змінив місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до цього постійно проживала з нею. Вважає, що ОСОБА_2 використовує дочку як важіль маніпулювання та помсти. На думку апелянта суд безпідставно взяв до уваги висновки кандидата психологічних наук ОСОБА_4 від 07 серпня 2020 року та від 02 лютого 2021 року та висновок психолога ОСОБА_5 від 29 липня 2020 року, оскільки вони ґрунтуються виключно на позиції ОСОБА_2 , складені з порушенням методики. Суд безпідставно відхилив  рецензії на вищезазначені висновки, які складені спеціалістом ОСОБА_6 . Зазначає, що  вона не притягувалася  до відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до дочки, не позбавлена батьківських прав. ОСОБА_2 систематично чинить перешкоди у її спілкуванні з дочкою, чим також порушує  права дитини, не виконує постанову Київського апеляційного суду про забезпечення позову. Суд не надав належної оцінки актам обстеження житлових умов ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою. В даній квартирі проживає його мати разом із собакою. В суді ОСОБА_2 також підтвердив, що він не проживає у квартирі своєї матері. Надані відповідачем документи мають суперечливий характер. На думку апелянта у суду були відсутні підстави для допиту в судовому засіданні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки  психологом не було встановлено, що динита розуміє суть питань, які їй ставляться, і досягла розвитку, щоб могти на них відповісти. Зі стенограми допиту малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що дитина чітко налаштована батьком проти неї. При цьому ані суддя, ані представники Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві  державної адміністрації не мали психологічної освіти, а тому не могли проводити допит шестирічної дитини. Більшість відповідей дитини  були неточними та неконкретними,  наприкінці допиту у дитини почалася істерика, вона плакала, перебувала у сильному емоційному потрясінні та була сильно налякана. Перед допитом у суді дочка у коридорі суду спокійно спілкувалася з нею та бабусею, обіймалася і жодним чином не демонструвала страху та неприязні.
 В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.
ОСОБА_2 та його представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В судове засідання  представники третіх осіб  не з`явився, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.10.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який розірваний за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.08.2020 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_3 . 
Після народження дочки сторони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . З травня 2020 року сторони почали проживати окремо, а ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася проживати разом із ОСОБА_1 .
З ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком ОСОБА_2 .
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову    ОСОБА_1 та задовольнив зустрічний позов ОСОБА_2 , визначивши місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 .
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до п.п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Відповідно до  статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
 Частинами 1 та 2 ст. 161 СК України визначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч. 4-6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Як  встановлено судом,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини та  з травня 2020 року  почали проживати окремо, їх дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 . 
З ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком ОСОБА_2 .
Під час розгляду справи  ОСОБА_1 пояснювала що необхідно визначити місце проживання дитини з нею, оскільки це відповідає інтересам дитини. В той же час ОСОБА_2 під час слухання справи зазначав, що в найкращих інтересах дитини буде визначення місця проживання саме з ним, оскільки на даний час дитина не бажає спілкуватись з матір`ю.
Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №40-2440 від 10.12.2020 року, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації рекомендує визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком - ОСОБА_2 , що забезпечить найкращі інтереси дитини (а.с. 157-159 т. 3).
При цьому ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного висновку, що ставили б під сумнів його обґрунтованість .
В обґрунтування заявлених позовних вимог  ОСОБА_2 посилався на Первинний психологічний висновок ОСОБА_7 від 29.07.2020 року, Висновок кандидата психологічних наук ОСОБА_4 на базі «Зеленої кімнати» Шевченківського УП ГУНП у м.Києві від 07.08.2020 року, Висновок кандидата психологічних наук ОСОБА_4 на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м.Києві від 02.02.2021 року, довідку практичного психолога гімназії «Престиж» ОСОБА_8 (а.с 18-23 т. 2, 69-71, 75 т. 3).
Відповідно до Первинного психологічного висновку ОСОБА_7 , який складений 29.07.2020 року, висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_4 на базі «Зеленої кімнати» Шевченківського УП ГУНП у м.Києві від 07.08.2020 року, наданого   у зв`язку зі зверненням батька щодо вчинення насильства відносно дочки з боку матері, встановлено, що дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , боїться агресії мами і хоче бути з батьком, дитина переймається присутністю іншого чоловіка в домі.
Відповідно до висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_4 на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м.Києві від 02.02.2021 року, що надавався  у зв`язку зі зверненням начальника сектору ювенальної превенції Дніпровського РУ ГУ НП в м.Києві у зв`язку з проведенням перевірки матеріалів по факту заяви ОСОБА_2 щодо вчинення психологічного насильства ОСОБА_1 по відношенню до спільної доньки ОСОБА_3 , 2015 року народження,. в результаті психологічного дослідження ОСОБА_3 , 2015 року народження,  встановлено, що вона стала свідком фізичного та психологічного насильства здійсненого її матір`ю у відношенні до її батька, що відповідно до положень психологічної науки та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є психологічним насильством у відношенні до самої дитини. Малолітня ОСОБА_3 також переживає  як психологічне насильство примусові зустрічі з матір`ю та має страх бути викраденою, або примушеною проживати з матір`ю. Дитина потребує психологічної корекції як елементу психологічної реабілітації в умовах агресивного поводження її матері щодо батька дитини.
Відповідно до довідки практичного психолога гімназії «Престиж» ОСОБА_8 про психоемоційний стан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розповіді про маму та взаємодії з нею викликали у дівчинки сильні почуття образи; емоційний зв`язок з батьком у дівчинки є значиміший та сильніший; ОСОБА_3 має страх втратити батька.
Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи суд з`ясовував думку малолітньої ОСОБА_3 , 2015 року народження,   щодо її бажання проживати з одним із батьків. В судовому засіданні вона висловила бажання жити разом з батьком.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи,   ОСОБА_3 , 2015 року народження, допитувалася в Дніпровському районному суді м.Києва, як потерпіла в кримінальному провадженні щодо вчинення насильства, під час допиту вона також висловила бажання проживати з батьком, також зазначила, що   вона з осторогою ставиться до нового співмешканця своєї матері (а.с. 43-46 т. 4).
Для вирішення спору між батьками проведено дослідження житлових умов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до наявних у матеріалах справи актів обстеження умов проживання   встановлено, що як за місцем проживання матері, так і за місцем проживання батька  створені належні умови для проживання дитини. 
Судом встановлено, що під час проживання з батьком, ОСОБА_3 , 2015 року народження, відвідувала спортивний клуб, навчалася в приватному закладі дошкільної освіти «Розумка» в період з 01 вересня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 , в закладі дошкільної освіти ОСОБА_3 займалась хореографією, гімнастикою і малюванням. Також ОСОБА_3 займається танцями в студії Серебрянських.
 Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, її вік та інші обставини, що мають істотне значення, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для  задоволення зустрічного позову  ОСОБА_2 і визначив місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 .
 Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1  на неналежну оцінку судом  наданих нею доказів та на те, що ОСОБА_2 самостійно змінив місце проживання дитини, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. 
Такі доводи не спростовують обґрунтованості висновків суду першої інстанції по суті позовних вимог, оскільки визначальним при вирішення такого спору є оцінка ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Судом не встановлено обставин, які б виключали можливість визначення місця проживання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 , що також відповідає наданим суду висновкам органу опіки та піклування.
При цьому суд обґрунтовано відхилив посилання ОСОБА_1 на складену кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри експериментальної та прикладної психології факультету психології КНУ імені Т.Шевченка ОСОБА_6 рецензію на висновок психологів ОСОБА_4 від 07.08.2020 та ОСОБА_7 від 29.07.2020 року за результатами психологічного обстеження  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані у рецензії зауваження щодо складання висновків не змінюють самих висновків щодо питань,  які вирішувалися спеціалістами (а.с. 69-79 т. 2).
Свої доводи щодо наданих відповідачем висновків спеціалістів, а також щодо врахування особистої думки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 фактично обґрунтовувала їх неповнотою  та налаштуванням ОСОБА_2 дочки проти неї
Разом з тим, ОСОБА_1 не надано альтернативних висновків психологічного обстеження  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які б мали бути враховані під час вирішення судом питання прихильності дитини до кожного з батьків, та не на надано інших доказів, які б вказували на те, що думка, що висловлена малолітньою   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає її дійсній волі та є результатом психологічного впливу ОСОБА_2 . Питання про призначення відповідної судової експертизи   ОСОБА_1 не порушувала.
   ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на спростування обґрунтованості висновків органу опіки та піклування щодо вирішення спору та на підтвердження того, що ОСОБА_2 неналежним чином здійснює свої батьківські обов`язки. 
Відповідно до висновку органу опіки та піклування, він був складений на підставі пояснень  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 та наданих ними доказів.
Не спростовують висновків суду першої інстанції і доводи  ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 не виконував постанову Київського апеляційного суду від 09.12.2020 року про забезпечення її позову  шляхом визначення місця та часу спілкування з дитиною. Такі обставини не впливають на вирішення спору про визначення місця проживання дитини. Під час вирішення спору суд не зобов`язаний надавати оцінку виконання сторонами постанови про забезпечення позову. 
Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо упередженості та необ`єктивності судді Притули Н.Г.    Як вбачається з матеріалів справи заявлені ОСОБА_1 в ході розгляду справи відводи судді були вирішені відповідно  до вимог ЦПК України.
  Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. 
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_10 , яка діє від імені та в інтересах Державної казначейської служби України, залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 24  грудня 2021 року. 
 
Суддя-доповідач                                                      Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                 Верланов С.М.