ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 лютого 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/11659/21
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/15/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Шкарупою Ю.В.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Державна іпотечна установа,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хиля Оксана Володимирівна, Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

                                      У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної іпотечної установи, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1096 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи грошових коштів в розмірі 51 999,33 грн.
Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якому заявник, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у майбутньому, просив зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 66919676, відкритому на підставі постанови від 23 вересня 2021 року, винесеної державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кривденко М.О. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хилі О.В. від 14 вересня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1096 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість в розмірі 51 999,33 грн.
Ухвалою від 16 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Зупинив стягнення у виконавчому провадженні № 66919676, відкритому на підставі постанови від 23 вересня 2021 року, винесеної державним виконавцем Деснянського відділу держаної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кривденко М.О. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хилі О.В. від 14 вересня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1096 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованості в розмірі 51 999,33 грн. 
В апеляційній скарзі Державна іпотечна установа, вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною і необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б дозволяла вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Наголошує на тому, що зміст заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач, є повністю тотожним заявленим позовним вимогам, що суперечить ч. 10 ст. 150 ЦПК України.
Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду у встановлений термін не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Державної іпотечної установи – адвоката Качан В.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Дійшовши до висновку про необхідність забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті, а отже, стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує виконавчий напис, вчинений 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хильою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1096 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи грошових коштів в розмірі 51 999,33 грн.
23 вересня 2021 року постановою державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кривденко М.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1096, виданого 14 вересня 2021 року ПН Київського МНО Хилею О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи 51 999,33 грн (а.с. 18-19).
23 вересня 2021 року постановою державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кривденко М.О. винесено постанову про визначення для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 20-21).
23 вересня 2021 року постановою державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кривденко М.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору (а.с. 22).
27 вересня 2021 року постановою державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кривденко М.О. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містять на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 23-24).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.
Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню
Указане узгоджується і з положенням п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як свідчать матеріали справи, предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 вважає, що такий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства через порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та неправомірність вимог стягувача в частині заборгованості.
На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 66919676 та винесено постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та арешт коштів боржника.
У зв`язку з цим ОСОБА_1 , звертаючись з заявою про забезпечення позову, просить зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, обґрунтовуючи її можливістю передчасного стягнення грошових коштів на підставі оскаржуваного виконавчого документа.
За таких обставин, беручи до уваги викладені обставини та норми права, колегія суддів погоджується з тим, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18, від 06 квітня 2020 у справі №203/1491/19, від 30 листопада 2020 року у справі № 910/217/20.
До того ж, такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, прямо передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
Колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б дозволяла вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
У разі, якщо стягнення коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні не буде зупинено на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, наведене  призведе до незаконного стягнення при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису грошових коштів з боржника.
При цьому, якщо до закінчення розгляду цієї справи судом державний виконавець примусово стягне з доходів ОСОБА_1 заборгованість, у останнього є обґрунтовані побоювання про неможливість ефективно захистити свої права у межах цього судового провадження, що також може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів при новому зверненні до суду. Суд зважає також на те, що, крім коштів, які будуть стягнуті за виконавчим написом, ОСОБА_1 понесе визначені ЗУ «Про виконавче провадження» витрати, пов`язані з примусовим виконанням  виконавчого напису. 
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис, яким звернуто стягнення на грошові кошти, а цей напис знаходиться на виконанні,  невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, утруднити повернення коштів позивачу і відновлення його порушеного права.
Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що зміст заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач, є повністю тотожним заявленим позовним вимогам, що суперечить ч. 10 ст. 150 ЦПК України. Так, захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність/невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Установивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується у судовому порядку.
Колегія суддів враховує, що вжиття вказаного способу забезпечення позову є співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами, та адекватним втручанням у реалізацію Державної іпотечної установи свого права на стягнення заборгованості, враховуючи те, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційну скаргу Державної іпотечної установи належить залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2021 року – без змін.
При зверненні з апеляційною скаргою Державна іпотечна установа не сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу районного суду від 16 листопада 2021 року. До апеляційної скарги Державною іпотечною установою додано платіжне доручення № 203 від 29 жовтня 2021 року про сплату 2 270 грн за подачу апеляційної скарги на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2021 року у справі № 750/11662/21 (а.с. 48), тобто у іншій справі. За таких обставин, з Державної іпотечної установи на користь держави належить стягнути 2 270 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2021 року – без змін.
Стягнути з Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34, ЄДРПОУ 33304730) на користь держави 2 270 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року. 

Головуючий:                                                     Судді: