УХВАЛА

24 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/27971/20
адміністративне провадження № К/9901/45113/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                        Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, у якому просила:
стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення до дати ухвалення рішення у цій справі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.
Стягнуто з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (код ЄДРПОУ 37317811, місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 28, Київ 03186) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 вересня 2016 року по 28 липня 2021 року у розмірі 2519842 (два мільйони п`ятсот дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок дві) гривні 80 копійок.
09 грудня 2021 року відповідач засобами поштового зв`язку вчетверте звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року. Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ                  "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставами касаційного оскарження скаржником зазначено пункти 1 та  3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до яких підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
- якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
- якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави Суд виходить з наступного.
Так, за приписами пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відкриття касаційного провадження на підставі можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
У касаційній скарзі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, зокрема, послався на висновок Верховного Суду, сформований у справі №   761/9584/15 та указав, що суд апеляційної інстанції під час розгляду справи повинен був застосувати принципи розумності, справедливості і пропорційності під час застосування положень статті 117 Кодексу Законів про працю України (далі   - КЗпП України) та обчислення розміру суми, що підлягає стягненню на користь позивача. Разом з тим, перевіряючи аргументи скаржника, Судом установлено, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ фактично не погоджується з тим, що позивач визначив його, як відповідача у цій справі, так як боржником за судовим рішенням, на підставі якого ОСОБА_1 необхідно виплати щомісячне грошове забезпечення є Державна судова адміністрація України, а не відповідач. Отже, за таких мотивів доводи скаржника про необхідність застосування правової позиції Верховного Суду, сформованої у справі №   761/9584/15, спростовуються його ж аргументами, що, відповідно, унеможливлює відкриття касаційного провадження з підстав пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Заявник також послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 117 КЗпП України  у разі, якщо відповідальність за невиконання судового рішення покладено на іншу особу. 
Верховний Суд зазначає, що за приписами пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з цієї підстави вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Разом  з тим, касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо неправильного застосування судом положень статті 117 КЗпП України та необхідність висновку Верховного Суду щодо неї саме у цій справі, оскільки Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ лише указав про цю норму, проте не виклав її у системному взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що мають індивідуальні ознаки, характерні виключні для неї.
Крім того, Верховним Судом уже неодноразово висловлено правову позицію щодо різних питань, що виникали у зв`язку зі стягненням середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із застосуванням приписів статті 117 КЗпП України, а зміст вимог скаржника з посиланням на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України свідчить про те, що відповідач лише формально послався на цю норму, однак фактично просить Суд переглянути питання щодо правильності визначення відповідача у цій справі.
З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження. 
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, пославшись у касаційній скарзі на положення пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України, а тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. 
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                               О.В. Кашпур