ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7112/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Борисовської Л.М. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» звернулось до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило суд:
визнати митну вартість, заявлену товариством з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» за ЕМД №UA110110/2020/002441 від 14.02.2020 та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA110000/2020/000095/2 від 15.02.2020;
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2020/00017 від 15.02.2020;
зобов`язати Дніпровську митницю Держмитслужби повернути на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» грошові кошти в розмірі 37   825,73 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Дніпропетровською митницею Держмитслужби протиправно, на підставі хибного висновку щодо непідтвердження наданими позивачем документами заявленої ним митної вартості товару, здійснено коригування митної вартості шляхом прийняття рішення від 15.02.2020 №UA110000/2020/000095/2, а також відмовлено у прийнятті поданої позивачем електронної митної шляхом видачі картки відмови від 15.02.2020  №UA110110/2020/00017 .
Також позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути йому на рахунок грошові кошти, сплачені у якості фінансової гарантії, у зв`язку з його незгодою з рішенням про коригування митної вартості товарів від 15.02.2020  №UA110000/2020/000095/2.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, про задоволення позову. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.04.2018 між Optifruit, компанією, зареєстрованою в Грузії (далі - продавець), та товариством з обмеженою відповідальністю   «Брокінтерком» укладено контракт №B-18/04-2018, відповідно до якого в порядку та на умовах, передбачених контрактом, продавець зобов`язується за окремими замовленнями позивача постачати та передавати у власність, а позивач зобов`язується приймати та оплачувати поставлений товар, а саме фрукти та овочі.
Згідно з пунктом 2.1 контракту від 18.04.2018 №B-18/04-2018 найменування, кількість та ціна товарів, що постачаються, повинна бути узгоджена сторонами та зазначається в інвойсах на кожну поставку. Ціна товару включає в себе вартість продукту, тари, термоусаджувального пакування, маркування, навантаження, витрати щодо митного оформлення вантажу в країні експортера, а також доставку та страхування в залежності від умов, зазначених в інвойсі. Загальна вартість контракту визначається як максимальна загальна вартість всіх окремих поставок товару, зазначених в інвойсах, які можуть постачатися за контрактом протягом строку дії контракту.
Відповідно до пункту 2.3 контракту оплата за товар може здійснюватися шляхом передоплати, з відстроченням платежу або після отримання товару позивачем/вантажоотримувачем. При цьому конкретні строки оплати обумовлюються сторонами для кожної окремої поставки, що відображається в інвойсі.
На кожну партію товару продавець зобов`язаний надати позивачу наступні супровідні документи: сертифікат походження; фітосанітарний сертифікат; сертифікат здоров`я; пакувальний лист; інвойс; CMR/коносамент; експортну декларацію (пункт 4.2 контракту).
Конкретні умови поставки для кожної окремої партії товару за контрактом узгоджуються сторонами та фіксуються в інвойсі (пункт 5.1 контракту).
04.02.2020 продавець виставив позивачу до сплати інвойс №2697 на загальну суму 19  674,00 долари США. Згідно з інвойсом від 04.02.2020 №2697, який містить посилання на контракт, умови оплати товару - 100% передоплата; товар постачається продавцем у контейнері №APRU5814520 на умовах FOB Циндао, Китайська Народна Республіка.
14.02.2020 позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби подано митну декларацію ІМ40ДЕ №UA110110/2020/002441, у графі 31 якої позивачем зазначено товар, придбаний за інвойсом від 04.02.2020 №2697 у контейнері №APRU5814520 (далі - товар), а саме: товар №1 - імбир свіжий, неподріблений та немелений, придатний для безпосереднього вживання в їжу, в натуральному вигляді, не містить ГМО, врожаю 2019 року, чиста вага нетто 25   200 кг (1   800 коробок), загальною вартістю 19   674,00 долари США.
Митна вартість імпортованого товару визначена позивачем за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості товарів, про що свідчить графа 43 митної декларації ІМ40ДЕ №UA110110/2020/002441 від 14.02.2020.
Загальна митна вартість товару визначена у розмірі 23   184,00 долари США, що відповідає 0,92 доларів США за 1 кг (23  184 долари США / 25   200 кг).
На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:
- (0271) пакувальний лист №WXZJ200103 від 01.01.2020, оформлений вантажовідправником, компанією Jinan., Ltd.;
- (0380) рахунок-фактура (інвойс) №2697 від 04.02.2020;
- (0705) коносамент №ODSW061610 від 03.01.2020;
- (0730) автотранспортна накладна №025564 від 11.02.2020;
- (0861) сертифікат про походження товару №20C3701M0016/000001 від 03.01.2020;
- (3000) комерційна пропозиція продавця від 27.01.2020;
- (3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг - рахунок №UFIM0101759 від 31.01.2020, виставлений компанією CMA CGM S.A.;
- (4100) контракт;
- (4301) договір про перевезення - договір №27-03-17-М від 27.03.2017, укладений між компанією CMA CGM S.A. та позивачем.
Розглянувши подані позивачем документи, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому, посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), витребував від позивача наступні додаткові документи: 
договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 
за наявності - інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; 
виписку з бухгалтерської документації; 
копію митної декларації країни відправлення.
15.02.2020 позивач листом №1502/2  повідомив про відсутність можливості надати додаткові документи.
15.02.2020 Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2020/000095/2, згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), скоригував заявлену позивачем митну вартість товару №1 з 23  184,00 доларів США до 30  240,00 доларів США.
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Дніпровською митницею Держмитслужби видано позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.02.2020 №UA110110/2020/00017.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ від 15.02.2020 №UA110110/2020/002480, у зв`язку з чим митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 37   825,73   грн.
24.02.2020 позивач скористався своїм правом, передбаченим положеннями статей 24-26 МК України, та оскаржив у досудовому порядку до Дніпровської митниці Держмитслужби рішення про коригування митної вартості від 15.02.2020 №UA110000/2020/000095/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.02.2020 №UA110110/2020/00017.
Листом Дніпропетровської митниці Держмитслужби від 06.03.2020 №7.5-08-03-1/15/13/2078 у задоволенні скарги позивача відмовлено. 
10.04.2020 позивач надав до Дніпровської митниці Держмитслужби повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (у порядку частини восьмої статті 55 МК України) за вих. 1004/3 від 10.04.2020 разом із наступними документами: платіжним доручення в іноземній валюті або банківських металах №17700 від 23.01.2020, виданим позивачем; замовленням на поставку партії товару №WXZJ200103 від 01.01.2020, укладеним між; експертним висновком Київської торгово-промислової палати №Ц-255/3 від 24.03.2020; фітосанітарним сертифікатом №219000004585642002 від 30.12.2019; сертифікатом здоров`я №219000004585642001 від 30.12.2019; додатковою угодою б/н від 01.07.2018 до контракту.
Листом Дніпропетровської митниці Держмитслужби від 16.04.2020 . №7.5-08-03-1/15/13/3509 у скасуванні рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відмовлено. 
Вказуючи на протиправність рішення про рішення про коригування митної вартості від 15.02.2020 №UA110000/2020/000095/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.02.2020 №UA110110/2020/00017, товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» звернулось до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позиції митного органу щодо не підтвердження поданими позивачем документами розміру заявленої ним митної вартості імпортованого товару, а також невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України.
Апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» мотивована помилковістю позиції суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних рішень. Заявником апеляційної скарги наголошено, що заявлена ним митна вартість товару базувалася на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.  У той же час, митним органом безпідставно та за відсутності належного обґрунтування витребувано у декларанта додаткові документи. Зазначено, що митним органом протиправно здійснено коригування митної вартості імпортованого позивачем товару шляхом визначення її на рівні 1,2 доларів США за 1 кг, оскільки таке коригування відбулось на підставі даних МД від 12.02.2020 №UA500080/2020/3301, товар за якою ввозився на інших комерційних умовах, ніж у спірних правовідносинах.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 52 МК  України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII МК України та главою 8. 
Пунктами   1, 2 частини другої   статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:   заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з частиною восьмою статті 52 МК України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.
У контексті спірних правовідносин колегія суддів наголошує, що контроль правильності визначення митної вартості товарів може здійснюватися митним органом не тільки на предмет її заниження, а й завищення. Крім того, предметом такого контролю є перевірка не тільки числового значення заявленої митної вартості, а й відповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в цілому.
Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» при поданні декларації митної вартості від 14.02.2020 №UA110110/2020/002441 митну вартість імпортованих товарів визначено із застосуванням резервного методу. В якості причин незастосування основного методу визначення митної вартості товару позивачем вказано на наявність додаткової інформації про ціни на товар. 
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до частини третьої цієї статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів( за винятком);
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що  митну вартість імпортованого товару позивачем самостійно визначено за резервним методом.
У той же час, наявність додаткової інформації про ціни на товар не є обставиною, яка зумовлює неможливість застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною угоди. 
Наявності передбачених частиною першою статті 58 МК України обмежень для застосування основного методу визначення митної вартості позивачем в графах 9, 10, 11 ДМВ від 14.02.2020 №UA110110/2020/002441 не зазначено.   
При цьому, самостійно визначена позивачем митна вартість у розмірі 23  184,00 доларів США також не базувалась на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
Так, відповідно до інвойсу від 04.02.2020 №2697 вартість товару на умовах поставки FOB Циндао, Китайська Народна Республіка, складає 19   674,00 долари США. 
Витрати щодо перевезення спірного товару з Китайської Народної Республіки до митної території України згідно з рахунком від 31.01.2020 №UFIM0101759, виставленим компанією CMA CGM S.A., складають 2   840 доларів США.
У той же час, позивачем митну вартість імпортованого товару визначено у розмірі 23  184,00 долари США, що є більшим на 670,00 доларів США від документально підтвердженої суми США (23  184,00 - 19  674,00 вартість товару - 2   840,00 транспортні витрати=670,00). 
Необхідність витребовування  додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару з боку митного органу було обґрунтовано, серед іншого, наступними обставинами: 
·          ненадання платіжних документів, у той час як за умовами інвойсу від 04.02.2020 №2697 передбачено передплату 100% як умову оплати;
·          ненадання документів, передбачених пунктом 4.3 контракту   від 18.04.2018 №B-18/04-2018 (фіто санітарний сертифікат, сертифікат здоров`я, експортна декларація);
·          ненадання інвойсу від 01.01.2020 №WXZJ200103, на яке міститься посилання у сертифікаті про походження товару.
Колегія суддів погоджується із позицією позивача в частині того, що витребовуючи перелік документів на підтвердження митної вартості товару, митний орган повинен зазначити, у чому саме полягає його сумнів у достовірності заявлених декларантом даних.
У той же час, враховуючи те, що митну вартість імпортованого товару позивачем визначено довільно, із посиланням на застосування другорядного (резервного) методу, без обґрунтування обставин, які унеможливлюють застосування основного методу визначення митної вартості, а також зважаючи на те, що заявлена позивачем митна вартість у розмірі 23  184,00 долари США не була підтверджена документально, колегія суддів вказує на доведеність у спірних правовідносинах з боку митного органу наявності обґрунтованого сумніву щодо достовірності даних, на підставі яких визначено митну вартість, та, відповідно, правомірність витребовування  від позивача додаткових документів. 
Документи, що були додатково витребувані митним органом, позивачем не надано.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції щодо правомірності прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товару та, відповідно, винесення картки відмови у прийнятті митної декларації.   
За результатами розгляду скарг позивача рішення про коригування митної вартості від 15.02.2020 №UA110000/2020/000095/2 залишено митним органом без змін.
Відповідачем в обґрунтування правомірності рішення також вказано, що згідно із комерційною пропозицією від 27.01.2020 вартість угоди на умовах FOB Циндао складає 0,81 доларів США за 1 кг. При обчисленні вартості за комерційною пропозицією з урахуванням транспортної складової вартість дорівнює 0,9227   доларів США за 1 кг, у той час як за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA110110/2020/002441 від 14.02.2020 задекларовано на рівні 0,92 доларів США за 1 кг. Таким чином, декларантом або уповноваженою ним особою проведено невірно розрахунок митної вартості. 
Зазначеної позиції митного органу під час судового розгляду справи позивачем не спростовано.
Колегія суддів апеляційного суду також погоджується із позицією суду першої інстанції в частині недотримання декларантом вимог статті 64 МК України при визначенні митної вартості товару за резервним методом. 
Так, відповідно до частин першої та другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у   статтях 58-63   цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями   Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що визначена позивачем митна вартість товару в митній декларації ІМ40ДЕ №UA110110/2020/002441 від 14.02.2020 в розмірі 23   184,00 долари США (567   532,73 грн. / 24,4795) ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, що вказує на порушення позивачем приписів частини другої статті 64 МК України при визначенні митної вартості спірного товару за резервним методом.  
Так, декларантом при самостійному  декларуванні митної  вартості за резервним методом в якості джерела інформації зазначено комерційну пропозицію продавця від 27.01.2020, у той час як частиною другою статті 64 МК України законодавцем чітко визначено, що митна вартість за резервним методом повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а не на комерційних пропозиціях продавця товарів.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що у спірних правовідносинах заявлена позивачем митна вартість товару не базувалась на документально підтверджених даних, що піддавались обчисленню, а   також враховуючи невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, колегія суддів апеляційного суду погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для коригування митної вартості товару. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що митним органом при коригування митної вартості товару обґрунтовано неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості. Митну вартість в оскаржуваному   рішенні визначено за резервним методом, на підставі інформації щодо продажу на експорт в Україну товару «імбир свіжий у вигляді кореневищ» за ціною угоди на умовах поставки CFR Одеса, Україна з урахуванням усіх складових на рівні 1,20 долар США за 1 кг за митною декларацією №UA500080/2020/3301 від 12.02.2020.
При цьому колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неможливості здійснення коригування митної вартості імпортованого позивачем товару на підставі даних МД від 12.02.2020 №UA500080/2020/3301 з тих мотивів, що товар за вказаною МД ввозився на інших комерційних умовах. Так, при визначенні митної вартості за резервним методом митним органом враховано усі складові митної вартості, у тому числі, і транспортні витрати, на відмінностях в оплаті яких наполягає позивач. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують. Судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, із дотриманням норм процесуального права.  
Позиція суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову є обґрунтованою. 
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
                                                                                                     
Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінтерком» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2021  року.

Головуючий суддя	Л.Т. Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків