ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/8027/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
  
           розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 р. (суддя Прудник С.В.) в адміністративній справі №160/8027/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                         В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 16 листопада 2017 р. по 30 червня 2020 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 р., а в період з 01 березня 2018 р. по 30 червня 2020 р. - березень 2018 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 р. по 30 червня 2020 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення  - січень 2008 р., а в період з 01 березня 2018 р. по 30 червня 2020 р. - березень 2018 р., відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2018 року №1078. Позивач також просив відшкодувати за рахунок відповідача витрати з правничої допомоги у розмірі  6000,00 грн. 
В обґрунтування позову зазначалось, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 червня 2020 р. №126,  з 30 червня 2020 р. позивача виключено із списків особового складу частини. Станом на день прийняття наказу відповідачем не було проведено розрахунків по виплаті йому індексації грошового забезпечення, яка гарантована Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” та Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р.       
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 30 листопада 2017 р. по 28 лютого 2018 р. та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30 листопада 2017 р. по 28 лютого 2018 р. Також, суд стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному 
обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги  скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити на його користь нараховану суму індексації  в період з листопада 2017 р. по лютий 2018 р. із застосуванням базового місяця - січень 2008 р. Також суд протиправно  зазначив, що нарахована йому відповідачем сума індексації за період з березня 2018 р. по 30 червня 2020 р., фактично була йому виплачена. Також, скаржник наполягає на відшкодуванні витрат на правничу допомогу у повному обсязі – 6000 грн.
          Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій  частині НОМЕР_1 в період з 16 листопада 2017 р. по 30 червня 2020 р. (витяг з наказу командира   №126 від 30 червня 2020 р.). Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 (а.с.14) ОСОБА_1 нарахована і не виплачена  індексація грошового забезпечення в період з  листопада 2017 р. по лютий 2018 р. з підстави відсутності фінансових ресурсів. За період з березня 2018 р. по день його звільнення  - 30 червня 2020 р. індексація  нараховувалася та виплачувалась. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем  виплачена позивачу індексація грошового забезпечення в період з березня 2018 р. по день звільнення - 30 червня 2020 р.  Розрахунок індексації, у тому числі, встановлення базового місяця, є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення. Заявлена позивачем  сума 6000,00 грн., на думку суду першої інстанції, є неспівмірною зі складністю справи,  тому відшкодуванню підлягає сума в розмірі 1 500,00 грн.  
Колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»  визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 Закону України  "Про індексацію грошових доходів населення").
Відтак, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Статтею 6 Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»   передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4  цього Закону  грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому, в силу вимог статей 18 та 19 Закону України  «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»   індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року  затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Відповідно до п.2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. 
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з п.4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Базовим місяцем при обчислені індексу для проведення індексації слід вважати місяць підвищення заробітної плати за рахунок зростання її постійних складових, зокрема, тарифних ставок (окладів). Якщо сума підвищення заробітної плати за рахунок постійних складових менша від суми індексу нарахованої відповідно до Порядку, то місяць такого підвищення не вважається базовим і індексація продовжується. При порівнянні суми підвищення заробітної плати та суми індексації при визначені базового місяця береться заробітна плата в частині постійних складових в розрахунку за повний відпрацьований місяць.
Таким чином, згідно із пунктом 5 Порядку №1078 місяць, у якому підвищено заробітну плату, вважають базовим для індексації за дотримання таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.
Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Відповідно до п.6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. 
Позивач наполягає на тому, що відповідачем індексація грошового забезпечення нараховувалась не в повному обсязі. При цьому, в апеляційній скарзі він, посилаючись на лист Мінсоцполітики № 122/0/66-17, вказує на необхідність застосування у грудні 2017 року базового місяця – січень 2008 року із визначенням розміру індексації у 4258,75 грн.
В матеріалах справи наявна копія довідки Військової частини НОМЕР_1  (без дати та без номеру), відповідно до якої позивачу нарахована і не виплачена індексація грошового забезпечення з 16 листопада 2017 р. по лютий 2018 р., а саме: 2017 рік  за листопад  нараховано 1818,50 грн., за грудень 4258,75 грн.; 2018 рік: за січень нараховано 4258,75 грн., за лютий – 4258,75 грн. (а.с. 14).
Таким чином, в період з листопада по грудень 2017 року відповідачем нарахована індексація грошового забезпечення у відповідності до вимог чинного законодавства, із застосуванням базового місяця – січень 2008 року. Обставина невиплати позивачу нарахованої за цей період індексації підтверджена змістом зазначеної довідки, в якій вказано, що  з 01.01.2016 по лютий 2018 року індексація не виплачувалась. У наказі командира Військової частини НОМЕР_1 №126 від 30.06.2020 про виключення позивача із списків особового складу частини серед виплат, здійснених  при його звільненні, індексація грошового забезпечення за період з листопада 2017 року по червень 2020 року не значиться (а.с.34).
Отже, відповідач зобов`язаний здійснити виплату позивачеві нарахованої суми індексації грошового забезпечення за період з 16 листопада 2017 р. по 28 лютого 2018 р. у розмірі 14594,75 грн. (1818,50 +4258,75+4258,75+4258,75) за виключенням податків, зборів, інших обов`язкових платежів, якщо такі підлягають нарахуванню. 
Щодо періоду з 01 березня 2018 р. по 30 червня 2020 р.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що за період з березня 2018 року по день звільнення 30 червня 2020 р. індексація позивачу виплачувалась. Ця інформація зазначена у довідці Військової частини НОМЕР_1 (а.с.14).
Однак, згідно вказаної довідки з березня по листопад індексація не нараховувалась, за грудень нараховано 71,08 грн.; 2019 рік – за січень та лютий нараховано по 71,08 грн. в місяць, з березня по червень – по 134,72 грн. за місяць, з липня по грудень – по 216,51 грн. за місяць; 2020 рік – з січня по червень – нараховано по 216,51 грн. за місяць. (а.с.14). 
Позивач наполягає на тому, що відповідачем у цей період нарахування індексації здійснено в порушення пункту 5 Порядку № 1078, відповідно до якого місяць, у якому підвищено заробітну плату, вважають базовим для індексації за дотримання таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.
          З метою перевірки обставини застосування відповідачем місяця для обчислення індексу споживчих цін, колегією суддів ухвалою від 03 листопада 2021 р. було зобов`язано відповідача надати докази виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.06.2020, нарахованого із застосуванням базового місяця – березень 2018 року. Відповідачем ухвала суду апеляційної інстанції проігнорована, що є порушенням статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Колегія суддів звертає увагу, що базовий місяць - це місяць підвищення тарифних ставок (окладів), незалежно від розміру підвищення, а коефіцієнт індексації обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.
01 березня 2018 р. вступила в силу  постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704  "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб  (Порядок №704), якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.
Відтак,  з 01.03.2018 базовим місяцем є березень 2018 року.
Враховуючи ненадання відповідачем доказів нарахування індексації у відповідності до пункту 5 Порядку № 1078, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення позивачу за період  01 березня 2018 р. по 30 червня 2020 р. із застосуванням базового місяця – березень 2018 року.
Колегія суддів звертає увагу, що таке суду  рішення не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки спір у справі виник, у тому числі, з приводу вже проведеного нарахування. Позивач поставив під сумнів правильність нарахованої йому суми індексації. Відповідач жодних доводів та доказів на спростування позовних вимог не надав, розрахунок індексації не навів, ухвалу суду апеляційної інстанції про витребування доказів не виконав.
Суд першої інстанції перевірку доводів позивача не здійснив, обмежившись виключно констатацією інформації, яка зазначена у довідці відповідача (а.с.14).
Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено розподіл судових витрат якщо суд апеляційної, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове. Так, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., на підтвердження яких надано договір №03/02-02 від 002.02.2021 про надання правничої допомоги, додаткова угода № 2, акт виконаних робіт від 02 квітня 2021 р., прибутковий касовий ордер від 02.04.2021 (а.с.16-20). Згідно зазначеного акту, вартість послуг адвоката у розмірі 6000 грн. визначена, виходячі із вартості однієї години роботи – 1000 грн. Вид робіт: надання консультацій та узгодження правової позиції – 1 година, опрацювання нормативно-правових актів – 0, 5 години, складання позовної заяви, завірення додатків для суду та сторін – 1,5 години.
Колегія суддів звертає увагу, що позовна заява за своїм змістом є відтовренням нормативно-правових актів та правових висновків Верховного Суду без зазначення обставин справи,  розрахунків,  аналізу доказів, отриманих від відповідача. Складання цієї позовної заяви не вимагала витрачання значного часу та зусиль адвоката. Опрацювання нормативно-правових актів, «завіряння» додатків до суду взагалі не відноситься до юридичних послуг, а узгодження правової позиції є складовою роботи по підготовці позовної заяви.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за доцільне визначити розмір відшкодування понесених позивачем витрат у розмірі 1000 грн., що відповідає складності та обсягу виконаних адвокатом робіт.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 р. в адміністративній справі №160/8027/21 – скасувати та ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов   ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність  Військової частини НОМЕР_1 у непроведенні виплати ОСОБА_1 нарахованої за період з  листопада 2017 р. по лютий 2018 р. індексації грошового забезпечення.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення на суму 14594 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 75 коп. (за виключенням податків, зборів, обов`язкових платежів).
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 р. по 30 червня 2020 р. з порушенням пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р.
Зобов`язати   Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 р. по 30 червня 2020 р. із застосуванням базового місяця – березень 2018 року.
У задоволенні решти позову – відмовити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судові витрати на суму 1000 (одна тисяча) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 січня 2022 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук