ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/161/22	Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В. 	
Провадження № 33/817/204/22 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адмінстративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
адвоката Вербіцької М.В.  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, 24 січня 2022 року о 22 год. 50 хв. на А/Д Тернопіль-Львів-Рава-Руська 20 км+950 м ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Mazda 6", р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проведення медичного обстеження у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на невідповідність висновків судді обставинам справи, неналежну оцінку матеріалів справи та доказів, а також допущені порушення процесуального характеру. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем.
Стверджує, що транспортним засобом керував його батько, а тому він відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння.
       Узагальнюючи свої доводи, вказує, що працівниками поліції не зібрано належних, допустимих, достовірних та достатніх у своїй сукупності доказів про порушення ним вимог ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
       Просить скасувати постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки апеляційну скаргу на постанову Зборівського районного суду від 23 лютого 2022 року він відправив в межах строк на апеляційне оскарження 09.03.2022 року, однак втратив квитанцію про поштове відправлення.
       
       Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вербіцьку М.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
       Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції і 23.02.2022 року отримав копію судового рішення.
       Відповідно до порядку обчислення процесуальних строків, враховуючи вихідні та святкові дні, останнім днем строку подачі апеляційної скарги на рішення у справі про адміністративне правопорушення ухвалене 23.02.2022 року є 09.03.2022 року.
       Апеляційна скарга, подана ОСОБА_1 ,. датована 09.03.2022 року.
       Згідно інформації з інтернет мережі щодо надання послуг поштового зв`язку, долученого апелянтом до апеляційної скарги, вбачається що 09.03.2022 року у поштовому відділенні 46002 прийнято відправлення і 10.03.2022 року отримано за довіреністю.
       За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом ОСОБА_1 не пропущено і підстави для його поновлення відсутні.

       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.
       Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306928 23 січня 2022 року о 22 год. 50 хв. на А/Д Тернопіль-Львів-Рава-Руська 20 км+950 м ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Mazda 6", р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проведення медичного обстеженя у встановленому порядку водій відмовився.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення і був предметом дослідження суду першої інстанції.
       Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції № 472533 підтверджується, що працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 , у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Drager » або у найближчому закладі охорони здоров`я, від проходження яких ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі. 
       
Апеляційний суд звертає увагу, характер поведінки ОСОБА_1 на міці події ДТП за участю транспортного засобу «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , куди прибули працівники поліції, свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, оскільки особу, яка за версією ОСОБА_1 керувала автомобілем, він не називав, а надані ним пояснення, спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими, які апеляційний суд до уваги не бере.

Окрім того, наведені апелянтом доводи щодо свої невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є аналогічними до поданих ним заперечень на протокол про адміністративний правопорушення, які були предметом дослідження місцевого суду і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя