Ухвала
 
15 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/44705/19
провадження № 61-19159ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: встановити порядок користування спільною частковою власністю -  квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому кімнату площею 12 кв. м та кімнату площею 9,3 кв. м, а ОСОБА_3 - кімнату площею 18,7 кв. м; усунути йому та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні кімнатою площею 9,3 кв. м шляхом вселення його та його доньки ОСОБА_4 у вказану кімнату, а за відповідачем залишити в користуванні кімнату площею 18,7 кв. м, яку вона постійно займає.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Встановлено порядок користування спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме квартирою АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_2 в користування кімнату площею 12 кв. м та кімнату площею 9,3 кв. м, а          ОСОБА_3 - кімнату площею 18,7 кв. м. Усунено ОСОБА_2 перешкоди з боку ОСОБА_3 у користуванні кімнатою площею 9,3 кв. м в квартирі АДРЕСА_1 шляхом його вселення у вказану житлову кімнату. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року - без змін.
 
26 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, в якій, посилаючись на те, що апеляційний суд ухвалив рішення про її та малолітньої сестри ОСОБА_5 права, свободи та інтереси без залучення їх до участі у справі, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до Київського апеляційного суду.
 
ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, посилаючись на те, що вона не була залучена до участі у справі, а про оскаржувану постанову апеляційного суду їй стало відомо лише 23 листопада 2021 року від державного виконавця Рожкована О. Б. та з Єдиного державного реєстру судових рішень.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Враховуючи, що ОСОБА_1 мотивувала своє клопотання незалученням її до участі у справі, а на час вирішення питання про прийняття касаційної скарги в розпорядженні Верховного Суду немає доказів, що спростовують її доводи про те, що вона дізналася про оскаржуване судове рішення апеляційного суду                     23 листопада 2021 року, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року. На підтвердження аргументів клопотання про те, що заявник дізналася про оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції 23 листопада 2021 року від державного виконавця, надано копію вимоги державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рожкована О. Б., в якій, зокрема повідомлено про примусове виконання виконавчого листа, виданого        20 вересня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва в цій справі,    23 листопада 2021 року о 13 год. 00 хв. за адресою місця проживання заявника. Крім цього, Верховний Суд взяв до уваги закріплені в частині третій статті 2 ЦПК України основні засади (принципи) цивільного судочинства, а саме верховенство права та забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом. 
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України передбачено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 вказала, що апеляційний суд ухвалив рішення про її та малолітньої сестри ОСОБА_5 права, свободи та інтереси без залучення їх до участі у справі.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
ОСОБА_1 також заявила клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, посилаючись на те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення апеляційним судом не взято до уваги, що в кімнаті площею 9,3 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 проживає вона та її малолітня сестра ОСОБА_5 . Внаслідок виконання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 буде вселений до вказаної кімнати, внаслідок чого в одній кімнаті будуть проживати три особи різної статі та віку. Наразі відкрите виконавче провадження № 67034115 щодо примусового виконання оскаржуваної постанови апеляційного суду. 23 листопада 2021 року державний виконавець повідомив про її примусове виселення із зазначеної кімнати. При цьому оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції не передбачено її обов`язку щодо звільнення спірної кімнати.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення дії судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для такого зупинення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
За змістом наведених правових норм суд касаційної інстанції може зупинити дію лише того судового рішення, яке не передбачає примусового виконання. Постановою Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року встановлено порядок користування спільною частковою власністю шляхом вселення відповідача до житлової кімнати, тобто таке судове рішення передбачає примусове виконання, тому немає правових підстав для зупинення його дії. Крім того, доводи клопотання ОСОБА_1 також не свідчать про необхідність зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, так як заявником не наведено достатніх підстав і не надано доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання судового рішення. Так, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (мати заявника) є співвласниками (по 1/2 частині) трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 68 кв. м. Оскаржуваною постановою апеляційного суду встановлено порядок користування спільною частковою власністю та усунено ОСОБА_2 перешкоди у користуванні його (1/2) частиною спільної власності. Тобто ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , які є доньками ОСОБА_3 не виселені з квартири, в якій зареєстровано їх місце проживання, та не позбавлені права користуватися спірною квартирою, не порушуючи при цьому право ОСОБА_2 на користування його (1/2) частиною спільного майна. За таких обставин, враховуючи, що оскаржуване заявником судове рішення щодо порядку користування спільною частковою власністю набрало законної сили, зупинення його виконання не сприятиме дотриманню балансу інтересів сторін. Сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку. Тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року.
 
Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/44705/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.
 
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 14 січня 2022 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко