ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року	Львів	Справа № 163/1667/21 пров. № А/857/21747/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Курильця А.Р., Мікули О.І., 
за участю секретаря судового засідання –   Юник А.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року, прийняте суддею Шеремета С.А., в м.Любомль, о 15 годині 55 хвилині, повний текст складено 27 жовтня 2021 року, у справі № 163/1667/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

                                                               В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кривошей А.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0289/20500/21 від 28.07.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ознаками ст.485 МК України.
Позовні вимоги мотивує тим, що спірною постановою відповідача притягнуто до відповідальності за заявлення у митній декларації ІМ40ДЕ №UA205040/2018/028511 неправдивих відомостей щодо одержувача, неправдивих відомостей необхідних для визначення митної вартості самого товару та надання з цією метою митному органу документів, що містять не правдиві відомості.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року позов задоволено.
Постанову начальника Волинської митниці Гузя А.І. від 28 липня 2021 року в справі про порушення митних правил №0289/20500/21 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу скасовано, а провадження - закрито.
Стягнуто з Волинської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань в користь позивача 454,0 грн. судового збору.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю, з підстав неправильного застосування норм процесуального та матеріального права та неповного з`ясування обставин справи.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні транспортного засобу позивачкою декларанту ТОВ «Бразерс Плюс» надано документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача, про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні товару автомобіль легковий, що був у використанні марки «OPEL» моделі «INSIGNIA SPORTS TOURER SW», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2010, модельний рік виготовлення – 2010, тип кузова - легковий універсал, за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/028511 від 10.10.2018 р. занижено митну вартість на суму 56 194,47 грн., чим порушено п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України.
Вартість спірного транспортного засобу відповідно до договору купівлі-продажу (PVM SASKAITA – FAKTURA № 1442 від 08.10.2018, становить 3 800 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.10.2018р., тобто на момент митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/028511 становить 122022,28 грн. 
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи. 
У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено, що 22.04.2021 до Волинської митниці Держмитслужби листом Державної митної служби України № 20/20-02-01/7.3/1112 від 22.04.2021 отримано звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у проведені перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи під час переміщення через митний кордон України транспортного засобу «OPEL INSIGNIA» (VIN НОМЕР_1 ).
12.07.2021 до управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці від відділу проведення митного аудиту Волинської митниці службовою запискою № 7.3-19-09/02 від 12.07.2021 надійшли матеріали документальної невиїзної перевірки громадянки ОСОБА_2 з питань дотримання вимог митного законодавства України в частині правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товарів за митною декларацією № UA205040/2018/028511 від 10.10.2018.
Перевіркою встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля марки «OPEL» моделі «INSIGNIA», номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2010 здійснене 10.10.2018 посадовою особою митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ТОВ «Бразерс Плюс» митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/028511. Згідно поданої декларантом фактури № б/н від 08.10.2018 року вартість транспортного засобу становить 57800,03 (1800 євро), загальною митною вартістю в сумі 65827,81 (2050 євро). Отримувачем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання зазначено позивачку.
За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 65827,81 (2050 євро) гривень було нараховано та сплачено 45711,29 гривень митних платежів.
В результаті опрацювання отриманої інформації від Литовської Республіки встановлено, що при переміщенні через митний кордон гпозивачкою декларанту ТОВ «Бразерс Плюс» надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і як наслідок декларування товарів із заниженою вартістю. Зокрема з`ясовано, що згідно документів, а саме договору купівлі-продажу (PVM SASKАIТА - FAKTURA наданих компетентними органами Литовської Республіки, автомобіль марки «ОPEL INSIGNIA», номер кузова   НОМЕР_2 , рік випуску-2010, був реалізований литовською компанією UAB «MATARAS» J.TUMО-VAIZGANTO 144-40 TAURAGE) ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), адреса: Відродження 18-42, Ковель, Україна. Вартість вказаного транспортного засобу відповідно до договору купівлі-продажу (PVM SASKAITA - FAKTURA № 1442 від 08.10.2018 року) становить 3 800,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.10.2018 р., тобто на момент митного оформлення вищевказаного товару за митною декларацією типу IM40ДЕ № UA205040/2018/028511 від 10.10.2018 р. становить 122022,28 грн. Відповідно до експортної декларації Литовської Республіки від 08.10.2018 № 18TLCO100ЕК10С927 відправником є компанія UAB «МATАRAS» J.TUMО- VAIZGANTO 144-40 ТAURAGE), a одержувачем: громадянин ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), адреса: АДРЕСА_1 .
28.07.2021 року начальник Волинської митниці Гузь А.І. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 53946,69 гривень.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України не встановлено, а тому оспорена постанова відповідача підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
Статтею 485 Митного кодексу України, передбачено, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення -адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.02.2020 у справі № 159/1687/17, від 14 лютого 2020 року у справі № 233/1783/16-а, від 22 травня 2020 року у справі № 751/1477/17, від 20 серпня 2020 року у справі № 553/1435/17.
Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи про порушення митних правил, не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.
Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (ч. ч. 5, 6 ст. 264 МК України).
Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Судом встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ UA205040/2018/028511, в якій митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом.
Митна вартість, щодо фактурної вартості 1800 євро, відкоригована декларантом у сторону збільшення у відповідності до цінової пропозиції каталогу SCHWACE до суми 2050 євро (65827,81 грн).
Таке митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене.
Згідно відповіді Волинської митниці ДМС на адвокатський запит №28-21 від 16.07.2021 рішення щодо коригування заявленої митної вартості товару за  МД ІМ40ДЕ № UA205040/2018/028511 Волинською митницею не приймалося та не відбувалося спрацювання ризиків АСАУР в частині контролю правильності визначення митної вартості товару.
Позивачка отримала "ОPEL INSIGNIA" VIN-код НОМЕР_1 та документи на нього від продавця "МENDES DA SILVA" в Польщі перед Українським кордоном в місцевості Дорогуськ. 09.10.2018 року вона виїхала з України через м/п Ягодин забрала автомобіль і в цей же день повернулася в Україну, що підтверджують штами в її паспорті. Їй нічого не відомо про компанію "UAB МАTARAS", Литовська республіка. Вона не була зазначена, як власник автомобіля в документах надісланих Литовською митницею. Після придбання автомобіля "ОРEL INSIGNIA" VIN-код НОМЕР_1 , позивачка передала його продавцю кошти в розмірі 1800 Євро і отримала документи на автомобіль. Технічний паспорт автомобіля на ОСОБА_2 був виданий у Франції. Власником автомобіля значився "МЕNDES DA SILVA". На польській митниці вивезення автомобіля здійснювалося у звичайному порядку, без оформлення його експорту території ЄС та повернення ПДВ відправнику. На українській митниці позивачка подала всі наявні у неї документи на транспортний засіб, жодних претензій до їх змісту митники чи прикордонники не висловлювали.
Таким чином, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачка не мала умислу при митному оформленні занижувати розмір митних платежів.
Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними доказами винуватості позивачки у порушенні митних правил та не доводять наявності у неї умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару, оскільки такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB «MATARAS» J.TUMО-VAIZGANTO 144-40 TAURAGE)» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. Крім того, експортна митна декларація MRN18LTLCO100ЕК10С927, на яку покликається Волинська митниця в оспореній постанові, анульована Литовською митницею, про що зроблений на ній запис у верхньому правому куті. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки, декларант під час оформлення наведених вище товарів діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованих товарів та заниження митної вартості, адже пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем цих товарів, які не скасовані чи визнані недійсними, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Також, при розгляді цієї справи, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 06 червня 2018 року у справі № 607/1866/17, згідно яких для притягнення особи до відповідальності, згідно ст. 485 МК України, необхідно доведення факту внесення в митній декларації неправдивих відомостей.
Крім цього, в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 759/360/17 Верховний Суд зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).
Однак, у спірних правовідносинах, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. 
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

                                                    постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці – залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року у справі № 163/1667/21 – без змін.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її  проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула