Справа № 127/6062/21
Провадження № 22-ц/801/218/2022
Категорія: 19
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2022 року	Справа № 127/6062/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача: Рибчинського В.П.,
суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,
за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., Левчук Н.М. та її представника – адвоката Туніка Ю.М., представника ОСОБА_1 – адвоката Путіліна Є.В., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2021 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Агрономічної сільської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що рішенням Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 04.06.1996 р. їй була виділена у користування земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва, площею 0,10 га.
Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, по АДРЕСА_1 зареєстровано за нею на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.03.2006 р. серія ЯБ №399441, виданого відповідно до рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26.02.2001 р. 
Суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , якому було видано державний акт на право власності на землю, серії ВН №б/н, від 24.03.2000 р., на підставі рішення Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 р. Проте згідно рішення Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 р. у приватну власність ОСОБА_3 було передано земельну ділянку площею 0,10 га, а в державному акті зазначено земельну ділянку, площею 0,1025 га.
В 2016 р. ОСОБА_3 замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка була виготовлена ДП «Вінницький НД та проектний інститут землеустрою», але рішенням №РВ-0500318672017 від 15.06.2017 р. державним кадастровим реєстратором Сідлецькою С.Б. відмовлено у внесенні відомостей щодо земельної ділянки до державного земельного кадастру на підставі невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (перетин з земельною ділянкою, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074. Площа співпадає на 2,5417%). Площа накладення суміжних земельних ділянок складає 26 кв. м.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, його спадкоємцем є відповідач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2018 р., реєстр за №5558.
Площа земельної ділянки, що зазначена в державному акті на право приватної власності на землю, серії ВН №б/н від 24.03.2000 р., виданому ОСОБА_3 - 0,1025 га, не відповідає площі, що виділена ОСОБА_3 рішенням Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.02.1998 р. - 0,10 га.
Зазначене порушує її право власності на земельну ділянку, оскільки дає право претендувати спадкоємцям ОСОБА_3 на частину її земельної ділянки.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2021 року позов задоволено.
 Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю ВН, виданий 24.03.2000 р. на підставі рішення Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 р. ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,1025 га, що на території Агрономічної сільської ради (тепер територія м. Вінниці), цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №768.
Стягнуто з Агрономічної сільської ради, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 454,00 грн судового збору з кожного.
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2021 року стягнуто з Агрономічної сільської ради та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу з кожного.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Тунік Ю.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване. 
Також Агрономічна сільська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2021 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено,  ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, що по АДРЕСА_2 , згідно державного акту серії ЯБ №399441 від 06.03.2006 р. на право приватної власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010680200071 (а.с. 168).
               Згідно інформації Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради №Л-05-64558/5-05-8 від 27.07.2017 р., АДРЕСА_1 , площею 0,10 га, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, що належить ОСОБА_2 , входить в межі міста Вінниці, та знаходиться по АДРЕСА_1 .
З копії рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26.02.2001 р. (на підставі якого було видано державний акт серії ЯБ №399441 від 06.03.2006 р. на право приватної власності на земельну ділянку) вбачається, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, площею 0,10 га. 
Архівний відділ Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області за №172/01-29 від 08.05.2018 р. надав інформацію про те, що в документах Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.02.1998 р. 21 сесії 22 скликання рішення про видачу ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1025 га, не виявлено. В документах наявне рішення про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 у приватну власністю, площею 0,10 га (а.с. 13).
Згідно архівного витягу з рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.02.1998 р. ОСОБА_4 (так в документі) передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд - 0,10 га (а.с. 15).
Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 24.03.2000 р., ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку, яка розташована на території Агрономічної сільської ради, площею 0,1025 га, на підставі рішення Агрономічної сільської ради народних депутатів 21 сесії 22 скликання від 10.02.1998 р. Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки на території Агрономічної сільської ради за №768 (а.с. 10-11).
       Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №РВ-0500318672017 від 15.06.2017 р. відмовлено ОСОБА_3 у внесенні відомостей (змін до Державного земельного кадастру від 08.06.2017 р.), оскільки площа земельної ділянки ОСОБА_3 співпадає на 2,5417% з площею земельної ділянки, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074. В межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина. Рекомендовано: привести у відповідність координати поворотних точок меж цієї земельної ділянки та суміжної з нею (а.с. 12).
       Відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.07.2018 р. та копією спадкової справи №54/2018, відкритої до майна ОСОБА_3 (а.с. 78, 97-127).
       Постановою Вінницького апеляційного суду від 22.12.2020 р. (справа №127/16447/17 за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа – Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі Державного кадастрового реєстратора, про визнання недійсним та скасування рішення в частині, визнання недійсним та скасування державного акту, припинення права власності, скасування реєстрації) в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 68-73).
Розглядаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області,  ОСОБА_2  за участі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі Державного кадастрового реєстратора (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів) про визнання недійсним та скасування рішення в частині, визнання недійсним та скасування державного акту, припинення права власності, скасування реєстрації        судом встановлено, що в червні 2017 р. позивач ОСОБА_3 мав намір зареєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 0,1025 га, однак рішенням державного кадастрового реєстратора йому відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК з підстав того, що частина земельної ділянки, що є у його користуванні і на яку він має технічну документацію, перетинається з частиною суміжної ділянки, яку попередньо було передано у власність відповідачеві ОСОБА_2 , що і є перешкодою для реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с. 71 зворот).
Відповідач ( ОСОБА_2 ) набула прав на цю земельну ділянку у визначений законом спосіб, будь-яких порушень чинного законодавства при набутті прав на земельну ділянку ОСОБА_2 допущено не було, право власності на земельну ділянку виникло на законних підставах, а тому правові підстави для визнання недійсним (скасування) як державного акту, так і рішення Агрономічної сільської ради від 26.02. 2001 р. відсутні. Натомість технічна документація із землеустрою, на підставі якої виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ВН, без номера, від 24.03.2000 р. на ім`я ОСОБА_3 в матеріалах справи, а також в архіві підприємства, яке нібито займалося її виготовленням, відсутні. Відсутність відповідної технічної документації унеможливила визначення експертом місця розташування (координатів) земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_3 ), що перебувала у власності ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 24.03.2000 р., а відтак і накладення земельної ділянки, що знаходилася у власності ОСОБА_3 і земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с. 72 зворот).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з  доведеності факту накладення земельної ділянки ОСОБА_3 на земельну ділянку ОСОБА_2 , та прийшов до висновку про порушення її права на користування належною їй земельною ділянкою.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Відповідно до ч. 1 статті 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Таким чином, у Земельному Кодексі 1990 року законодавець визначив, що право власності на земельну ділянку виникає лише після обов`язкового настання двох умов: 1) встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі і 2) одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданої органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Отже, недійсним у судовому порядку може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Вирішуючи питання про недійсність акта органу місцевого самоврядування, суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок прийняття такого акта прав особи, яка звернулась за захистом, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки шляхом безоплатної приватизації відбувається за правилами та в порядку, визначеними статтею 118 ЗК України.
Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
За змістом частини 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки не порушуються її права. Також зазначає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод та законних інтересів.
Так обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що оскільки державний акт на право власності на землю ВН, виданий 24.03.2000 року ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1025 га, що на території Агрономічної сільської ради, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 768, не відповідає рішенню Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 року, яким передано йому у користування 0,10 га на підставі якого він виданий, тому є всі підстави для визнання державного акту недійсним.
Разом з тим в рішенні не зазначив яким чином видачою державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 порушуються права та законні інтереси суміжного землекористувача – позивача у справі ОСОБА_2 .
Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення державного кадастрового реєстратора відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № РВ-05003118672017 від 15.06.2017 р. відмовлено ОСОБА_3 у внесенні відомостей (змін до Державного земельного кадастру від 08.06.2017 року), оскільки площа земельної ділянки ОСОБА_3 співпадає на 2,5417 % з площею земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074. В межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина. Рекомендовано: привести у відповідність координати поворотних точок меж цієї земельної ділянки та суміжних з нею.
Частина 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» установлює, що однією з підстав для відмови в проведенні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, що підлягає реєстрації, іншої земельної ділянки або її частини. При цьому власник не зможе одержати кадастровий номер та повноцінно розпоряджатися своєю власністю.
В матеріалах справи наявне рішення Вінницького апеляційного суду постановлене у справі за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради Вінницького району, ОСОБА_2 за участі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі Державного кадастрового реєстратора про визнання недійсним та скасування рішення в частині, визнання недійсним та скасування державного акту , припинення права власності, скасування реєстрації. Даним рішенням встановлено земельна ділянка кадастровий номер 0520680203:02:001:0074 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 05.04.2005 року, виготовленої ПП «Земельно кадастрове бюро» та згідно державного акту від 06.03.2006 року, серії ЯБ № 399441, що підтверджується витягом з бази даних державного земельного кадастру. 
Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 070/18 від 30.05.2019 року , проведеної на підставі ухвали Вінницького міського суду від 03.жовтня 2018 року експертом ОСОБА_5 конфігурація земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074 , що розташована за адресою АДРЕСА_4 ) по фактичному використанню відповідає Державному акту серії ЯБ 399441 від 06.03.2006 року, виданого ОСОБА_2 .
Тобто у фактичному користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка, яка за розмірами відповідає державному акту, який виданий на її ім`я.
Таким чином на час розгляду справи тягар неможливості зареєструвати та повноцінно розпоряджатись земельною ділянкою несе ОСОБА_1 - спадкоємець ОСОБА_3 та відповідач у справі.
Доводи ОСОБА_2 в позовній заяві про те, що її права будуть порушені в подальшому при оформленні земельної ділянки спадкоємцями ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки суд розглядає позовні вимоги про порушення прав на час розгляду справи у суді, а не можливі порушення прав особи у майбутньому.
Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що суміжні ділянки, належні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 накладаються одна на одну. 
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частинами першою та другою статті 321, статтею 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на рішення Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 року щодо виділення ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 0,10 га, яка не відповідає державному акту серії ВН № б/н від 24.03.2000, а також відмову державного реєстратора №РВ-0500318672017 від 15.06.2017 року, однак належних доказів, які б підтверджували факт накладення земельних ділянок як то судова-земельна експертиза суду не надали, провести її не забажали. 
Крім того колегія суддів звертає також увагу, що між земельною ділянкою, що належала ОСОБА_3 , і земельною ділянкою ОСОБА_2 має місце вільна земельна ділянка площею 0,0008 га (8 кв. м.).
Разом з тим скасування державного акта на право приватної власності на землю ВН, виданий 24.03.2000 р. на тій підставі, що має місце накладення (співпадіння площі) на 2,5 відсотка, є непропорційним втручанням в право відповідача на вільне володіння своїм майном, що гарантоване зокрема, статтею 1 пункту 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_2 є безпідставним та задоволенню не підлягає, оскільки встановлено, що видачею ОСОБА_3 державного акта на право приватної власності на земельну ділянку права позивача не порушені.
Крім того, доводи відповідача щодо неналежного способу захисту задоволенню не підлягають, оскільки позивач ставить вимоги щодо скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Агрономічної сільської ради, спір стосується саме допущених порушень при видачі державного акту, а не витребування майна, зокрема земельної ділянки.
В суді першої інстанції при розгляді справи ОСОБА_1 заявляла клопотання про застосування строків позовної давності. Проте в суді апеляційної інстанції представник відповідача – адвокат Путілін Є.В. просив строк позовної давності не застосовувати, оскільки вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю, так як позивачем ОСОБА_2 не доведено порушення її прав видачею державного акту ОСОБА_3 .
Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.
За таких обставин, рішення першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати понесені на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції в сумі 1362,00 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від від 26 листопада 2021 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2022 року. 

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Т.О. Денишенко
                                                                               С.Г. Копаничук