П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/6162/21	
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:
В серпні 2021 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис №425/ДК/0186Пр/03/01/-21 від 15.07.2021 року. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не доведено факту самовільного використання позивачем зазначених у приписі земельних ділянок, а Акти були складені відповідачем за відсутності позивача та не були йому вручені, і про розгляд справи про адміністративне правопорушення йому не було відомо. Позивач стверджує. що відповідачем не ідентифіковано та не встановлено належним чином земельну ділянку, що перевірялась. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 року відмовлено у задоволенні позову. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Однак оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає, оскільки суд першої інстанції не довів обставин, що мають значення для справи, і які він визнав встановленим, та дав невірну оцінку доказам, які поклав в основу свого рішення. 
Як вбачається з матеріалів справи, спірним приписом було зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства, шляхом звільнення та приведення земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130 у попередній стан. 
Даний припис було видано за результатами проведеного відповідачем заходу державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки стосовно земель сільськогосподарського призначення в межах території Дорошівської сільської ради Дорошівської ОТГ Вознесенського району Миколаївської області.
Такий захід державного контролю проведений на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 26.05.2021 року №382-ДК, з урахуванням наказу №425-ДК від 09.06.2021 року, державним інспектором - головним спеціалістом відділу державного контролю за використанням та охороною земель №2 управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Маломан Світланою Олегівною (надалі – Інспектор). 
За результатами такого заходу державного контролю вказаним Інспектором 23.06.2021 року було складено Акт обстеження земельної ділянки №425-ДК/186/АО/10/01/-21 та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту – земельної ділянки №425-ДК/461/АП/09/01/-21 за участю головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м. Вознесенську управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Алдошиної Г.В., начальника відділу архітектури, земельних відносин та житлово-комунального господарства Дорошівської ОТГ Ковіненко Н.А. та у присутності головного лісничого Державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» Чикачової А.В..
В обох актах опис виявлених порушень викладений однаково наступним чином:
«земельна ділянка загальною площею 10,5 га. лісогосподарського призначення державної власності в межах території Дорошівської сільської Дорошівської ОТГ Вознесенського району Миколаївської області. За відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування(оренду), має явні ознаки самовільного зайняття, шляхом наявності посівів на частині ділянки загальною (приблизно) площею 3,3000 га, кадастровий номер земельної ділянки 4822082600:05:000:1130. Частину земельної ділянки приблизно площею 1,3000 га розорив та засіяв власник суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:0086 ОСОБА_2 . На земельній ділянці зростає соняшник. Також частину земельної ділянки приблизною площею 2,000 га розорав та засіяв власник суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:0008 ОСОБА_3 . На земельній ділянці зростає зернова озима культура. В діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається самовільне зайняття земельної ділянки, що порушує вимоги ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України та підпадає під відповідальність згідно п.Б ч.1 ст.211 Земельного кодексу України. На земельній ділянці проводилась фото фіксація». 
Отже, зміст описаних вище порушень свідчить про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно зайняли частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130.
В подальшому, 15.07.2021 року вищевказана Інспектор склала Протокол про адміністративне правопорушення за №425-ДК/0186П/07/01/-21 відносно ОСОБА_1 , в якому зазначила, що за результатами вищевказаної перевірки ОСОБА_1 самовільно зайняв частину частини земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки 4822082600:05:000:1130 площею приблизно 1,3 га.. В цьому протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився, пояснень не надав, а свідками правопорушення є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Також 15.07.2021 року був складений спірний припис за №425-ДК/0186Пр/03/01/-21, в якому, з посиланням на ті ж самі обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом звільнення та приведення земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130 у попередній стан. 
26.07.2021 року Інспектор винесла Постанову про накладення адміністративного стягнення №425-ДК/0198По/08/01/-21, в якій також з посиланням на ті ж самі обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн..
Відомості про вручення цієї постанови ОСОБА_1 відсутні. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції навів положення Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 року №963 та Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року за №15, стосовно здійснення державного контроль за використанням та охороною земель та повноважень органів Держгеокадастру, які здійснюють такий контроль, а також дійшов висновку, що позивач вчинив порушення у вигляді самовільного зайняття частини земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки 4822082600:05:000:1130.
В обґрунтування такого висновку суд першої інстанції послався на вищевказану постанову про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2021 року №425-ДК/0198По/08/01/-21, зазначивши, що позивачем не надано доказів скасування вищезазначеної постанови рішенням суду, а також до суду не надано доказів отримання позивачем акта на право користування земельною ділянкою або іншого правовстановлюючого документа, виданого та зареєстрованого відповідно до вимог Земельного кодексу України.
Також суд першої інстанції послався на те, що факт самовільного зайняття земельної ділянки встановлено за участю головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Братському, Вознесенському, Єланецькому, Новоодеському районах та м. Вознесенську управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Алдошиної Г.В., начальника відділу архітектури, земельних відносин та житлово-комунального господарства Дорошівської ОТГ та у присутності головного лісничого Державного підприємства «Вознесенське лісове господарство».
Апелянт заперечує проти таких висновків суду першої інстанції, вказуючи на те, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення від 26.07.2021 року №425-ДК/0198По/08/01/-21 складена на підставі Акту обстеження земельної ділянки №425-ДК/186/АО/10/01/-21 та Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту – земельної ділянки №425-ДК/461/АП/09/01/-21 від 23.06.2021 року, в яких зазначено, що частину земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130 самовільно зайняв ОСОБА_2 , а не позивач. Також позивач стверджує про відсутність будь-яких доказів того факту, що саме він є особою, яка самовільно зайняла земельну частину земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130, шляхом її обробки та засівання. 
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погодитися не може, а доводи апелянта вважає обґрунтованими з наступних підстав.
Як вже було зазначено вище, спірний припис був винесений Інспектором за наслідками проведеної нею перевіркою дотримання земельного законодавства при використанні земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130, результати якої відображені в Акті обстеження земельної ділянки №425-ДК/186/АО/10/01/-21 та Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту – земельної ділянки №425-ДК/461/АП/09/01/-21 від 23.06.2021 року.
В обох цих актах зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130 була частково самовільно зайнята ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Це свідчить про те, що при перевірці Інспектор встановила особу порушника - ОСОБА_2 , а спірний припис та вказані вище протокол про адміністративне правопорушення і постанова про накладення адміністративного стягнення складені відносно іншої особи - ОСОБА_1 .
Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу та суд першої інстанції цей факт залишають поза увагою. 
При цьому, відповідач у відзиві на позов наполягає на тому, що факт самовільного зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130 підтверджується вказаними актами від 23.06.2021 року про обстеження земельної ділянки №425-ДК/186/АО/10/01/-21 та про перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту – земельної ділянки №425-ДК/461/АП/09/01/-21, в яких порушником визначена інша особа ніж позивач. 
Це свідчить про невірну оцінку судом першої інстанції тих доказів, на які він посилався в обґрунтування свого висновку про встановлення перевіркою факту самовільного зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130.
Надаючи оцінку факту притягнення Інспектором позивача до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2021 року №425-ДК/0198По/08/01/-21 за самовільне зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130, колегія суддів враховує положення ч.6 ст.78 КАС України, якою встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, обов`язковою для адміністративного суду може бути лише постанова суду у справі про адміністративне правопорушення. 
Тому постанова Інспектора про накладення на позивача адміністративного стягнення від 26.07.2021 року №425-ДК/0198По/08/01/-21 не є підставою для звільнення у даній справі від обов`язку доказування факту самовільного зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130.
Колегія судді вважає, що відповідачем у даній справі не надано жодного належного доказу факту вчиненні позивачем правопорушення у вигляді самовільного зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130.
Лише сам зміст складених Інспектором відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення і постанови про накладення адміністративного стягнення не є доказом вчинення позивачем такого правопорушення, оскільки наведені в них обставини скоєного правопорушення мають бути підтверджені доказами.
За загальним правилом відповідно до ст.254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, пояснення свідків є одним з видів доказів, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи в його вчиненні.
При цьому, під поясненнями свідків розуміється виключно письмові пояснення.
Надання свідком виключно усних пояснень без їх фіксації письмово, шляхом оформлення письмових пояснень з відображенням даних про свідка, змісту його пояснень та підписанням свідком своїх пояснень, не надає таким поясненням доказового значення.
Як встановлено ч.1 ст.257 КУпАП після складання протоколу про адміністративне правопорушення він надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Тобто, всі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення мали бути в розпорядженні Інспектора вже на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 15.06.2021 року.
Як вже зазначено вище, в протоколі про адміністративне правопорушення від 15.06.2021 року №425-ДК/0186П/07/01/-21 вказано, що свідками правопорушення є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Однак відповідач в порушення приписів ч.2 ст.77 КАС України не надав суду письмові пояснення цих осіб, в якості доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення для надання їм відповідної оцінки у даній адміністративній справі. 
Відповідач взагалі не посилається на існування пояснень цих свідків, а у своєму клопотанні до суду першої інстанції від 17.08.2021 року (а.с.33), яке залишено судом першої інстанції без вирішення, відповідач просить суд викликати в якості свідків, тих осіб які приймали участь у складанні Інспектором актів від 23.06.2021 року про обстеження земельної ділянки №425-ДК/186/АО/10/01/-21 та про перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту – земельної ділянки №425-ДК/461/АП/09/01/-21, а саме: начальника відділу архітектури, земельних відносин та житлово-комунального господарства Дорошівської ОТГ Ковіненко Н.А. та головного лісничого Державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» Чикачової А.В..
При цьому, у відзиві на позов відповідач вказує на те, що Інспектор встановила особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, тобто особу позивача, «зі слів начальника відділу архітектури, земельних відносин та житлово-комунального господарства Дорошівської ОТГ ОСОБА_6 та головного лісничого Державного підприємства «Вознесенське лісове господарство» Чикачової А.В..».
Тобто, сам відповідач підтвердив те, що особа правопорушника встановлена на підставі усних пояснень осіб, які по-перше, не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.06.2021 року №425-ДК/0186П/07/01/-21, в якому в якості свідків зазначені зовсім інші особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а по-друге – ці особи були присутні при складанні Інспектором актів від 23.06.2021 року, в яких правопорушником визначено іншу особу ніж позивач. 
При цьому, посилаючись на пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як на пояснення свідків, ні відповідач, ні суд першої інстанції не зазначили конкретний зміст пояснень цих осіб, на підставі яких можливо було суду стверджувати про наявність чи відсутність самого факту самовільного зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130. 
Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладений у спірному приписі висновок Інспектора про самовільне зайняття позивачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:05:000:1130 є недоведеним, та спростовується змістом складених Інспектором актів від 23.06.2021 року про обстеження земельної ділянки №425-ДК/186/АО/10/01/-21 та про перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту – земельної ділянки №425-ДК/461/АП/09/01/-21.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення позову. 
За правилами ст.139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору за подачу позову в розмірі 908 грн. (а.с.1), за подачу апеляційної скарги в розмірі 1362 грн. (а.с.53), а всього 2260 грн..
Керуючись ст.311, ст.315, ст.3177, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року - скасувати. 
Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати припис №425/ДК/0186Пр/03/01/-21 від 15 липня 2021 року, складений державним інспектором - головним спеціалістом відділу державного контролю за використанням та охороною земель №2 управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Маломан Світланою Олегівною
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (код ЄДРПОУ 39825404) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2260 (дві тисячі двісті шістдесят) гривень в якості відшкодування судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.