Номер провадження: 22-з/813/306/21 
Номер справи місцевого суду: 947/30046/19
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Видай Тетяни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дєордієва Ірина Вікторівна про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та визнання права власності, 
                  В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського апеляційного суду на розгляді перебувала вищевказана цивільна справа за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2020 року. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задоволено частково. 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2020 року про відмову в задоволенні позову скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 22 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою Іриною Вікторівною та зареєстрований у реєстрі за № 704, згідно якого ОСОБА_4 передав безкоштовно в дар, а ОСОБА_3 прийняла земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0899 га, кадастровий номер земельної ділянки - 5110136900:27:004:0338, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 623070451101. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0899 га, кадастровий номер земельної ділянки - 5110136900:27:004:0338, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 623070451101.
20 вересня 2021 року до Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Видай Тетяни Олександрівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій адвокат просив вирішити питання про стягнення судових витрат. Так, адвокат просить суд стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 
- судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) євро 00 євроцентів – за представництво інтересів в Київському районному суді м. Одеси; 
- судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) гривень 00 коп. – за представництво інтересів в Одеському апеляційному суді; 
- судові витрати, пов`язані з прибуттям представників до суду на 23.09.2020 року в розмірі 2 917 (дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 24 коп.;
- судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 8 864 (вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні  79 коп.;
- судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 14 557 (чотирнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 20 коп.
Розгляд заяви просив здійснювати за відсутності ОСОБА_1 та його представника.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 09.11.2021 року на 16.00 годину та на 07.12.2021 року на 16.00 годину сторони до суду не з”явилися, причини неявки не повідомили, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Дослідивши зміст поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 п.3, 2-5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо  судом не вирішено питання про судові витрати.  Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.  Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.  У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.  Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.  За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:  1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;  2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.  
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.  Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.1-5, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:  1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;  2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;  3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;  4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.  Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.  Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.  У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Крім того апеляційний суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, провадження №61-22131св19, про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Як вбачається з положень ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява представника ОСОБА_5 містить попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у вигляді сплати судового збору у розмірі 8 864 грн. 79 коп та очікує понести на оплату правової допомоги у розмірі 2 720 Євро, а також додаткові витрати на інші затрати, пов”язані з явкою представників до суду. Розмір таких витрат, як зазначає сторона позивача, залежить від дати, часу та кількості судових засідань, а тому розрахунок буде наданий у строки, передбачені законом.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.12.2020 року відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позову.
Вказане рішення було оскаржено представником ОСОБА_1 адвокатом Видай Тетяною Олександрівною в апеляційному порядку.
Разом з тим, апеляційна скарга представника позивача містить розрахунок суми судових витрат, які позивач сплатив та має сплатити у зв”язку з розглядом справи: 
- судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 8 864, 79 грн.;
- судовий збір за доповнення позовної заяви вимогою немайнового характеру у розмірі 840, 80 грн;
- витрати на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 2 720 Євро; 
- судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 14 557, 20 грн; 
- витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 680 Євро;
- судові витрати, що пов”язані з явкою до суду. Розмір таких витрат залежить від дати, часу та кількості судових засідань у справі, а тому розрахунок буде наданий у строки, передбачені законом.
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2020 року про відмову в задоволенні позову скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 22 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою Іриною Вікторівною та зареєстрований у реєстрі за № 704, згідно якого ОСОБА_4 передав безкоштовно в дар, а ОСОБА_3 прийняла земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0899 га, кадастровий номер земельної ділянки - 5110136900:27:004:0338, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 623070451101. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0899 га, кадастровий номер земельної ділянки - 5110136900:27:004:0338, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 623070451101.
20 вересня 2021 року (а.с.111, том 2), тобто у передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України строк, представник позивача звернувся до суду із заявою про вирішення питання щодо судових витрат, надавши відповідні докази.
Так, з наданих представником доказів вбачається, що 04 вересня 2019 року між АО „ВБ Партнерс” та ОСОБА_5 укладено договір про надання правничої допомоги.
Вартість правничої допомоги адвоката в Київському районному суді м.Одеси, в тому числі і участь у судових засіданнях, відповідно до додаткової угоди № 5 від 18.11.2019 року становить 2 720 Євро, а вартість правничої допомоги в Одеському апеляційному суді, в тому числі і участь у судовому засіданні складає 1 360 Євро.
Відповідно умов ч.3 п.3.4 договору про надання правової допомоги від 04.09.2019 року, на клієнта покладається обов”язок покриття всіх фактичних витрат, пов”язаних з виконанням даного договору. До таких витрат відносяться, але не обмежуються нижчезазначеним:
-державне мито, судовий та реєстраційний збір, тощо;
-послуги (попередньо узгоджені з Клієнтом) нотаріусів;
-послуги міжміського та міжнародного телефонного зв”язку;
-поштові послуги та послуги кур”єрської доставки;
-витрати, пов”язані з відрядженням. 
Відповідно акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 5/1 до договору про надання правової допомоги від 16.09.2021 року вартість професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанції сторонами визначено в сумі 2040 Євро.
Відповідно квитанцій, а.с.86 том 2 та а.с.90-91, ОСОБА_5 сплатив адвокату 2 720 Євро та 23 000 грн. за правову допомогу. 
Разом з тим, адвокат просить стягнути на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 1 360 Євро та 23 000 грн.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З матеріалів справи та акту приймання-передачі наданих послуг встановлено, що адвокатами позивача надавалася правова допомога, шляхом підготування позовної заяви, аналізу судової практики, складання заяв, клопотань різного характеру: заяви про забезпечення позову, про об”єднання в одне провадження цивільних справ, про виправлення описки, про вчинення процесуальних дій, про повернення до підготовчого провадження, про відкладення розгляду справи, про зміну предмету позову, про розгляд справи без участі позивача, про надання інформації; складення апеляційної скарги, участь адвоката в судовому засіданні 14.09.2021 року, складення заяви про ухвалення додаткового рішення.
Аналіз матеріалів справи дає підстави дійти висновку, що вимоги з відшкодування витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі 1 360 Євро та 23 000 грн є обґрунтованими, відповідають договору та є співмірними з обсягом виконаних адвокатом робіт.
При цьому відповідачі, які двічі викликалися до суду, із заявами про зменшення судових витрат на правову допомогу не зверталися. 
Разом з тим, колегія суддів не може задовольнити вимоги представника позивача про стягнення витрат, пов”язаних з відрядженням адвоката до м.Одеси на судове засідання, яке повинно було відбутися 23.09.2020 року, оскільки представником не надано підтверджуючих доказів, зокрема наказу про відрядження, проїзних білетів до м.Одеси та безпосередньо докази прибуття адвоката в цей день на судове засідання. З матеріалів справи вбачається, що судове засідання з 23.09.2020 року було відкладено судом на 11.11.2020 року у зв”язку з перебуванням судді на лікарняному. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості, що представник позивача прибув в цей день до суду та ознайомився з наступною датою. Не надає таких доказів і сам представник, а сама по собі квитанція щодо оплати за проживання в отелі у період з 22.09.2020 року по 24.09.2020 року в м.Одесі не є достатнім доказом перебування адвоката у відрядженні з метою відвідування судового засідання, призначеного на 23.09.2020 року.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати, понесені останнім на оплату судового збору, зокрема за подання позову до суду у розмірі 8 480, 60 грн відповідно квитанцій а.с.86 том 1; 384,20 грн за подання заяви про забезпечення позову, відповідно квитанції а.с.136 том 1; та за подання апеляційної скарги у розмірі 14 557, 20 грн, відповідно квитанції а.с.17 том 2, що в загальному розмірі становить 23 422 грн судових витрат на оплату судового збору.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі, то судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з двух відповідачів у рівних частках. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 133, 137, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Видай Тетяни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), в рівних частках, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 1 360 Євро та 23 000 гривень та витрат на оплату судового збору в суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 23 422 грн.
В іншій частині про стягнення судових витрат – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 24.12.2021 року

Головуючий                 О.М. Таварткіладзе 

Судді:                                 О.В. Князюк

                                                                               С.О. Погорєлова