Справа № 464/1642/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 22-ц/811/2362/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Мікуш Ю.Р.
Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
З участю представника позивача-адвоката Квак В.Я., представника відповідача-адвоката Добринь Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відео конференції із адвокатом Добринь Я.О. цивільну справу № 464/1642/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про застосування наслідків нікчемного правочину, відшкодування збитків та моральної шкоди та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення збитків, -

в с т а н о в и в :

26.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору фінансового лізингу №АВН0А!00000012 від 07.11.2017р. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» (49126, місто Дніпро, просп. Праці, буд. 2т, код ЄДРПОУ: 34410930) на його користь сплачені за договором про надання фінансового лізингу грошові кошти в сумі 652 600 грн. та 65 267, 36 грн. завданих збитків, стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.11.2017 між відповідачем та позивачем укладено договір фінансового лізингу №АВН0А!00000012. За умовами договору відповідач передав позивачу в лізинг автомобіль Volkswagen Touareg 2012 року випуску. Строк лізингу 60 місяців. На виконання зобов`язань за договором ОСОБА_1 сплатив 296000 грн. авансу та 351600 грн. щомісячні лізингові платежі, вказані суми були внесеними на транзитний рахунок у ПАТ "Акцент-Банк" для подальшого зарахування на рахунок ТОВ "Автокредит Плюс". На вимогу відповідача позивачем перед укладенням договору було сплачено 5000 грн. за проведення аукціону, що підтверджено копіями квитанцій про оплату. 06.11.2019 автомобіль було вилучено в ОСОБА_1 старшим слідчим СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Лозинським Р.В., що підтверджено протоколом огляду місця події. Згідно експертного дослідження від 06.11.2019 №14/4641/10Д проведеним судовим експертом Львівського НДЕКЦ МВС України Ребуха Ю.І., встановлено, що в автомобілі номер кузова знищений, шляхом видалення номерного майданчика та вварювання на його місце металевої пластини із кустарно нанесеним на неї номером кузова. Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова Боровкова Д.О. від 12.11.2019 накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов`язання лізингодавця за договором, передавши позивачу предмет лізингу, номер кузова якого знищений шляхом видалення номерного майданчика та вварювання на його місце металевої пластини. Про вказані обставини не було відомо позивачу. ОСОБА_1 з листопада 2017 по листопад 2019 користувався цим автомобілем і сплачував лізингові платежі, поки автомобіль не було вилучено у нього співробітниками поліції. Зазначає, що відповідачем порушено зобов`язання за договором лізингу, позивач у зв`язку із наведеним зазнав збитків.
Позивачем вказано, що договір лізингу нотаріально не посвідчений, тому це свідчить про його нікчемність.
Крім цього, позивачем у позові вказано, що у зв`язку із позбавленням його можливості користуватись автомобілем, змушений був укласти договір прокату транспортного засобу №15/11/19/0690 від 15.11.2019, плата за користування автомобілем становить 59150 грн. Вказана сума є витратами позивача спричиненими істотним порушенням з боку відповідача своїх зобов`язань лізингодавця. Крім цього, ОСОБА_1 поніс витрати, пов`язані із технічним обслуговуванням та ремонтом автомобіля отриманого у лізинг у сумі 6117, 36 грн. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, позивач зазнав моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях та яку оцінює в 20 000,00 грн.
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" » (49126, місто Дніпро, просп. Праці, буд. 2т, код ЄДРПОУ: 34410930) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено.
Вирішено застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору фінансового лізингу №АВН0А!00000012 від 07.11.2017р. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» (49126, місто Дніпро, просп. Праці, буд. 2т, код ЄДРПОУ: 34410930) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачені за договором про надання фінансового лізингу грошові кошти в сумі 652 600 грн. та 65267, 36 грн. завданих збитків.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» (49126, місто Дніпро, просп. Праці, буд. 2т, код ЄДРПОУ: 34410930) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 20 000 моральної шкоди.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн. 
У задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення збитків - відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» адвокат Я.О.Добринь.
       В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки суду є помилковими. Апелянт заперечує свою вину та участь у зміні номерів кузова предмету лізингу. Зазначає, що в листопаді 2017 року шляхом укладення договору купівлі-продажу ТОВ «Автокредит Плюс» придбало автомобіль Volkswagen Touareg vin 2012 року випуску у фізичної особи ОСОБА_2 від імені якого та за дорученням діяв ОСОБА_3 . На підставі укладеного договору автомобіль був зареєстрований у відповідних органах МВС та 08.11.2017 року на ім`я ТОВ «Автокредит Плюс» видане Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Проведення експертного дослідження у разі зміни власника транспортного засобу є обов`язкове. Здійснення перереєстрації транспортного засобу без проведення експертного дослідження в органах МВС неможливе. Своє право власності відповідач зареєстрував в органах МВС з додержанням всіх умов Порядку 1388. Повторне експертне дослідження автомобіля було проведене через два роки, а саме 06.11.2019року, отже, автомобіль два роки знаходився у користуванні ОСОБА_1 та у відповідача була відсутня можливість проводити будь-які дії з автомобілем. Зазначає, що в день передачі автомобіля позивачу у лізинг номери кузова автомобіля були заводські про що свідчить відповідь з РСЦ у Дніпропетровській області. 
Зазначає, що ТОВ`Автокредит Плюс» не погоджується з стягненням коштів в розмірі 6 117,36 грн., які позивач витратив на утримання предмету лізингу, оскільки це суперечить ЗУ «Про фінансовий лізинг», також не може бути стягнено з відповідача грошові кошти в розмірі 59 150 грн., які позивач сплатив за найм іншого автомобіля, оскільки це не передбачено укладеним договором так як вина ТОВ «Автокредит Плюс» у зміні номерів кузова не доведена. На думку апелянта, позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння йому ТОВ «Автокредит плюс» моральної шкоди .
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у первісному позові відмовити та задоволити зустрічний позов ТОВ`Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення збитків, стягнути в користь ТОВ «Автокредит Плюс`грошові кошти в розмірі 582 448,25 грн.
На виконання вимог статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача-адвоката Я.О.Добринь на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача-адвоката В.Я.Квак, вивчивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 07 листопада 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Автокредит Плюс» укладений договір фінансового лізингу №АВН0А!00000012 (далі по тексту договір) предметом якого був автомобіль Volkswagen Touareg 2012 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3 , vin-code НОМЕР_4 . Строк лізингу-60 місяців.
На виконання зобов`язань за Договором, позивач ОСОБА_1 сплатив відповідачу 296 000,00 грн. в якості авансу та 351 600,00 грн. щомісячних лізингових платежів.
Перед укладенням договору, на вимогу ТОВ «Автокредит Плюс» ОСОБА_1 сплачено 5 000,00 грн. за проведення аукціону.
Зазначені вище обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи копіями договору, копіями специфікації та акту приймання-передачі, квитанціями про оплату, які долучені до матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.806 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
06.11.2019 року СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області було зареєстровано кримінальне провадження № 12019140060003446 за ознаками злочину, передбаченого ст..290 КК України і вказаний автомобіль-предмет лізингу, вилучено у ОСОБА_1 та поміщено на арешт-майданчик.
Підставою для відкриття кримінального провадження слугував висновок експертного дослідження від 06.11.2019 року за № 14/4641/10Д відповідно до якого в автомобілі номер кузова знищений шляхом видалення номерного майданчика та вварювання на його місце металевої пластини із кустарно нанесеним на неї номером кузова.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки Договір лізингу нотаріально не посвідчений, відповідно такий є нікчемний. Зазначене визнано представником відповідача.
Згідно із приписами статті 799 ЦК договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно частини першої статті 220 ЦК у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.
За змістом частини першої статті 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині повернення із ТОВ «Автокредит Плюс» грошових коштів в розмірі 652 600,00 грн. сплачених за договором про надання фінансового лізингу, суд першої інстанції виходив із наслідків нікчемності правочину. При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду у аналогічних справах, де відповідачем у подібних правовідносинах виступав саме ТзОВ «Автокредит плюс», зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 року, справа № 468/176/18-ц; у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року ( справа № 522/1470/16-ц). 
Доводи апеляційної скарги про задоволення зустрічного позову на суму 582 448 грн. як застосування реституції та відрахування за користування предметом лізингу за 37 місяців в розмірі 249 332,91 грн. від сплаченої позивачем суми 652 600,00 грн. не підлягають до задоволення, оскільки неправомірних дій із сторони позивача ОСОБА_1 судом не встановлено, а відповідачем не доведено. Зазначене суперечить вимогам ч.2ст.216 ЦК.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 65 267,36 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., колегія суддів не погоджується та вважає, що у зазначеній частині позовних вимог доводи апеляційної скарги підлягають до задоволення, а рішення суду підлягає до скасування.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 в період з 07.11.2017 року по 06.11.2019 року користувався автомобілем, відповідно останній повинен був нести витрати на його утримання, амортизацію та належний догляд. Тому витрати в сумі 6117,6 грн. за технічне обслуговування та ремонт автомобіля отриманого у лізинг несе його лізингоотримувач (орендар), оскільки договору з приводу ремонту та технічного обслуговування предмета договору не укладалося, а зазначені позовні вимоги суперечать змісту договору, Закону України «Про фінансовий лізинг» та вимогам ст.801ЦК.
Відповідно до ч.1 ст.801 ЦК наймач зобов`язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані.
Витрати, пов`язані з використанням транспортного засобу, в тому числі, зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач (ч.2 ст.801 ЦК).
Відповідно не підлягає до задоволення вимога позивача ОСОБА_1 в частині стягнення 59 150,00 грн. як плата за користування автомобілем на підставі договору найму ТЗ №15/11/19/0690 від 15.11.2019 року, який був укладений у зв`язку із позбавленням його можливості користуватися предметом лізингу, оскільки судом вже застосовано наслідки нікчемного правочину та прийнято рішення про повернення грошових коштів у зв`язку із нікчемним правочином. Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, що грошові кошти в загальній сумі 65267,36 (59 150,00+ 6 117,60) є збитками відповідно до вимог ч.2ст.22 ЦК.
Щодо стягнення 20 000,00 грн. в користь позивача на відшкодування моральної шкоди, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення моральної шкоди. 
Відповідно до ч.1,4 ст.12, ч.1,6 ст.81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із врахуванням встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та залишення в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Автокредит Плюс» в користь ОСОБА_1 сплачених за договором про надання фінансового лізингу грошових коштів в сумі 652 600 грн. та судових витрат. В іншій частині позовних вимог рішення суду підлягає до скасування з відмовою у їх задоволенні.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 2; 375; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» задовольнити частково.
Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31 травня 2021 року скасувати в частині стягнення із ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 6117,36 грн. на утримання предмету лізингу, 59 150 грн. витрат за найм іншого автомобіля-всього 65 267,36 грн. та 20 000,00 грн. моральної шкоди.
Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш
Судді: Т.І.Приколота
Р.В.Савуляк